Справа № 380/3017/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/3017/20 пров. № А/857/7352/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №380/3017/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Крутько О. В.,

час ухвалення рішення 25.05.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 25.05.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до вихідної допомоги при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення та неподанні документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для розрахунку розміру пенсії з врахуванням індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20; зобов`язати відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру його пенсії з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не включення до вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 зі служби індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби із урахуванням індексації грошового забезпечення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції не врахував того факту, що перерахунок розміру пенсії жодним чином не залежить від нарахування та виплати вихідної допомоги при звільненні зі служби. Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів перебування позивача на обліку в органах Пенсійного фонду та призначення йому пенсії, оскільки у відзиві на позов відповідач зазначає, що документи для призначення пенсії ОСОБА_1 були подані до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. З огляду на вказане, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що всі документи для призначення позивачу пенсії були подані до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області своєчасно та в обсязі, який відповідає вимогам законодавства, оскільки, враховуючи п.16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402, документи були прийняті органом Пенсійного фонду без зауважень. Таким чином, при підготовці документів для обчислення позивачу пенсії враховуються виключно такі види щомісячних додаткових видів грошового забезпечення як надбавки, доплати, підвищення та премії у розмірах, встановлених законодавством України. Індексація не відноситься до складу грошового забезпечення в розумінні ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому не повинна враховуватися при підготовці документів для призначення та обчислення пенсії військовим. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що індексація не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, й не відноситься до доплат, надбавок, премій та інших додаткових видів грошового забезпечення. Індексація та її розмір окремо вираховуються на нараховане до виплати місячне грошове забезпечення, а тому вона не є складовою місячного грошового забезпечення, яке встановлене ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, з аналізу абз.1 п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» можна дійти висновку, що розрахункова величина для нарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є місячне грошове забезпечення. Індексація, нарахована позивачу на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20, не може входити до складу місячного грошового забезпечення, оскільки така нарахована за період з 01 липня 2015 року по 02 березня 2019 року. Тому позовна вимога щодо зобов`язання провести перерахунок (донарахування) та виплатити позивачу різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби з врахуванням індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядалася судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача- Хиря В. В. у судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечив вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення частини позовних вимог позивача неправильними та необґрунтованими. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Позивач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 08 серпня 2003 року по 02 березня 2019 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . На момент звільнення займав посаду інспектора прикордонної служби 1-категорії-фельдшера групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 1 категорії (тип Б).

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника 7 прикордонного загону (1 категорії) підполковника від 17 січня 2019 року №14-ос (по особовому складу) старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1-категорії-фельдшера групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 1 категорії (тип Б) звільнено у запас за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та направлено для зарахування на військовий облік до Володимир-Волинського ОРВК Волинської області. Дата звільнення з військової служби 02 березня 2019 року.

20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з листом до відповідача, в якому зазначив, що на час прийняття наказу від 17 січня 2019 року №14-ос про виключення його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідач не провів усі необхідні розрахунки. Просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 рік, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»-XII, оскільки із настанням особливого періоду не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати.

Відповідач листом від 28 серпня 2019 року №11/833 повідомив позивача про те, що проведення індексації грошового забезпечення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, проте така була не передбачена.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив індексацію грошової компенсації та грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015 2019 роки, передбаченої п.12 ч.1ст.12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №380/422/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 02 березня 2019 року та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02 березня 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 02 березня 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02 березня 2019 року.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №380/422/20 набрало законної сили та виконане.

Оскільки позивач вважає, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби проведений відповідачем з неповного місячного грошового забезпечення й відповідач подав документи до органу Пенсійного фонду без врахування у грошовому забезпеченні індексації, тому звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено ОСОБА_1 новий розрахунок вихідної допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку нараховано позивачу згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №380/422/20, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити позивачу різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення суду підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20, то такі не можуть бути задоволені, оскільки позивачем не надано жодних доказів про перебування на обліку в органах Пенсійного фонду та призначення йому пенсії.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст.40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про Державну прикордонну службу України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років ОСОБА_1 становить 26 років 07 місяців 21 день (календарних), та 05 років 07 місяців 28 днів (у пільговому обчисленні), загальна: 32 роки 03 місяці 19 днів.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 червня 2018 року №558 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» позивачу виплачено грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 26 повних календарних років.

Разом з тим, судом встановлено, що виплата вихідної допомоги при звільненні позивачу нарахована відповідачем без урахування індексації грошового забезпечення.

Ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачає, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Згідно з ст.9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно зі ст.1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Ст.2 цього ж Закону передбачає, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Колегія суддів виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку як вихідної допомоги, так і пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа №638/9697/17), від 30 вересня 2019 року (справа №750/9785/16-а), від 20 листопада 2019 року (справа №522/11257/16-а), від 24 червня 2020 року (справа №642/1359/17).

Крім того, колегія суддів враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №380/422/20, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 02 березня 2019 року.

Як зазначає відповідач, така виплата здійснена 13 березня 2020 року на виконання згаданого вище судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення до вихідної допомоги при звільненні позивача зі служби індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №380/422/20, то колегія суддів зазначає наступне.

Ст.49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

П.14 Порядку № 3-1 передбачає, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до п.14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з п.17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Відповідно до п.7 Порядку №3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії; грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта; довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із відзиву відповідача на позовну заяву, апеляційної скарги відповідача, ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з військової служби особисто звернувся із заявою про призначення йому пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і усі документи, необхідні для призначення позивачу пенсії, були подані до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Однак до складу грошового забезпечення для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідачем не було включено індексацію грошового забезпечення з тих підстав, що індексація, на переконання відповідача, не є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовців, яке визначено ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, такі дії відповідача суперечать наведеним вище положенням нормативно-правових актів, оскільки виплата індексації має систематичний характер, а тому є невід`ємною складовою частиною сум, з яких здійснюється розрахунок пенсії військовослужбовцям; крім того, індексація грошового забезпечення нарахована позивачу на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру його пенсії з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а висновки суду першої інстанції, що позивач не надав доказів про перебування на обліку в органах Пенсійного фонду та призначення йому пенсії помилковими, оскільки таке спростовується наведеним вище.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не здійснено ОСОБА_1 новий розрахунок вихідної допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку нараховано позивачу згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №380/422/20, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок (донарахування) та виплатити позивачу різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення суду підлягають задоволенню. Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з врахуванням індексації грошового забезпечення, покликаючись на те, що позивачем не надано доказів про перебування на обліку в органах Пенсійного фонду та призначення йому пенсії, однак факт звернення позивача з заявою про призначення пенсії та направлення до органу Пенсійного фонду документів для призначення пенсії стверджується самим відповідачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача є обгрунтованими та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову з вищенаведених мотивів.

Доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог прийняв рішення з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №380/3017/20 в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для розрахунку розміру пенсії з врахуванням індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №380/3017/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 13 серпня 2020 року.