Справа № 308/6092/20
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6092/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, інспектора УПП в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Маркулинець Ярослави Романівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

26.06.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, інспектора УПП в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Маркулинець Я.Р. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.06.2020 щодо позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 301395. Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України. Як зазначено в постанові, позивач керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки документи, які зазначені в п. 2.1 ПДР. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у сумі 425 грн.

Окрім цього, позивач зазначає, що факт порушення ним ПДР нічим не зафіксований та не підтверджений, окрім цього вимога інспектора поліції щодо пред`явлення ним документів є неправомірною, оскільки ним попередньо не порушувалися ПДР.

Від відповідача представника УПП в Закарпатській області ДПП Котубея О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що підставою для висловлення поліцейськими вимоги позивачу пред`явити документи, була наявна інформація, що свідчила про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. Окрім цього, порушення позивачем ПДР України, інкриміноване йому згідно з постанови серії НК № 301395 від 24.06.2020, підтверджується рапортом поліцейського та відеозаписом з місця події.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити, а також розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 126 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії НК № 301395 від 24.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 20.06.2020 о 21 год. 30 хв. на вул. Головна, 144 в с. Оноківці Ужгородського р-ну водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та на вимогу поліцейських не пред`явив для перевірки документи, які зазначені в п. 2.1 ПДР України, а саме водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс ОСЦПВ, чим порушив п. 2.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. За вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Зазначена постанова постановлена інспектором УПП в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маркулинець Я.Р.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ст.72,73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в тому числі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт а, б, ґ п. 2.1.)

Твердження позивача про те, що у відповідача відсутні докази на підтвердження вчинення ним порушення ПДР спростовується наявним в матеріалах справи рапортом поліцейського Михайла Повхана від 20.06.2020 та відеозаписом з місця події.

Так, у вказаному рапорті поліцейський зазначає, що 20.06.2020 о 21 год. 30 хв. під час несення служби екіпажу (Повхан та Панкулич ), останні отримали повідомлення від громадянина, яким згодом виявився ОСОБА_3 , начальник УКР ГУНП в Закарпатській області, та повідомив, що на автомобілі Мітсубіші Аутлендер д/з НОМЕР_1 рухається водій, ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. Вказаний автомобіль було зупинено на території Ужгородського РВП, водій на вимогу пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс ОСЦПВ не відреагував, різко побіг до виходу з відділку. Екіпажу поліції наздогнати такого не вдалося.

У рапорті інспектора Маркулинець Ярослави від 24.06.2020 висвітлені обставини події , яка мала місце 20.06.2020, а також зазначено, що при винесенні постанови серії НК № 301395 від 24.06.2020 нею у графі до постанови додається, помилково не зазначено відеодокази з нагрудних відео реєстраторів поліцейський 3860 та 3836.

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксована подія, яка мала місце 20.06.2020. Так, при перегляді відеофайлу чітко видно, що поліцейські, отримавши інформацію про перебування водія автомобіля Мітсубіші Аутлендер д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, звернулись до ОСОБА_1 з вимогою надати для перевірки документи водія, однак ОСОБА_1 таку вимогу не виконав, документи не надав та втік з місця, де йому було пред`явлено вищевказану вимогу.

Твердження позивача про те, що оскільки поліцейським не доведено належними доказами факт порушення ним як водієм ПДР, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 ПДР є неправомірною, спростовується наступним.

Верховний Суд у постанові № №127/19283/17 від 25.09.2019 наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Окрім цього, заявлена позивачем позиція також спростовується положенням статті 12 Закону України «Про Національну поліцію», якою регламентовано принцип безперервності, за яким поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Відповідно до ч. 2 ст. 18 вказаного Закону, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські вживають заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняють виявлені адміністративні правопорушення та відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 вказаного закону здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

По отриманій працівниками поліції інформації, ОСОБА_1 інкримінувалось порушення п. 2.9 а ПДР, а саме керування транспортним засобом в нетверезому стані, однак перевірити чи дійсно перебував ОСОБА_1 у стані сп`яніння не надалось за можливе, оскільки такий втік.

Тож, як вбачається з вищеописаного рапорту поліцейського Михайла Повхана, вимозі поліцейських про пред`явлення документів, передбачених п. 2.1. ПДР України, адресованій позивачу, передувало звернення до таких громадянина, яким згодом виявився ОСОБА_3 , начальник УКР ГУНП в Закарпатській області, який повідомив, що водій автомобіля Мітсубіші Аутлендер д/з НОМЕР_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому поліцейські, в даній ситуації, з метою виявлення та припинення правопорушення, мали повне, встановлене законом право, вимагати від водія ОСОБА_1 передати для перевірки документи водія. Відповідно, невиконання законних вимог поліцейських ОСОБА_1, що супроводжувалось його втечею з місця події, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені в п. 2.1 ПДР України документи.

Інші доводи позивача не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Таким чином, суд вважає, що постанова серії НК № 301395 від 24.06.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, ст. 77, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП, інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Маркулинець Ярослави Романівни про скасування постанови серії НК №301395 від 24 червня 2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцяти п`яти) гривень залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов