Справа № 743/723/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/723/20 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.
суддів:Пилипенко О.Є., Сорочка Є.О.,
за участю секретаря:Закревської І.Л.,
представник позивача - Максак Т.Л., представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - Гранчак К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП №3 Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Андреєва Максима Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника СРПП № 3 Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області АНДРЕЄВА М.О. в якому просив скасувати винесену останнім постанову від 20 травня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАА № 034154), а саме за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді 340 грн штрафу, з закриттям провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року позов задоволено.

Скасовано постанову від 20 травня 2020 року, винесену начальником СРПП № 3 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області АНДРЕЄВИМ Максимом Олександровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАА № 034154), а саме за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді 340 грн. штрафу, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрито.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з начальника СРПП № 3 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області АНДРЕЄВА Максима Олександровича за рахунок бюджетних асигнувань Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області сплачений судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено інкриміноване порушення. В матеріалах адміністративної справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження того, що позивач порушив правила дорожнього руху України, та на підставі яких встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що постанову було прийнято з неповним з`ясуванням обставин в адміністративній справі, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови від 20 травня 2020 року, яка винесена начальником СРПП № 3 Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області АНДРЕЄВИМ М.О. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАА № 034154), а саме за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді 340 грн штрафу за те, що останній 20 травня 2020 р., о 06 год. 30 хв, на 196 км. автодороги "М01", керував транспортним засобом "MAN TGA 32.350", д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом "BLUMHARDT (помилково вказано BLUMNARO)", д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому, на сідельному тягачі транспортного засобу "MAN TGA 32.350", д.н.з. НОМЕР_1 були відсутні, передбачені конструкцією транспортного засобу грязезахисні фартухи, чим порушив п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Протоколами перевірки технічного стану транспортного засобу № 00515-02837-19 від 07.08.2019 р. та № 01062-01255-20 від 13.05.2020 підтверджується проведення, відповідними суб`єктами, обов`язкового технічного контролю транспортного засобу "MAN TGA 32.350", д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа "BLUMHARDT", д.н.з. НОМЕР_2 та те, що вказані транспортні засоби визнано технічно справними.

В свою чергу начальником СРПП № 3 Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області АНДРЕЄВИМ М.О. не було надано суду належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху України, так як додані до відзиву на позовну заяву відеофайли, в яких зафіксоване саме правопорушення отримані не з нагрудної камери, а з власного мобільного телефону відповідача "Айфон-5с", тобто є недопустимим доказом, а Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання взагалі не складався.

Також не доведено, що конструкцією вказаного транспортного засобу передбачені грязезахисні фартухи.

В той же час, колегія суддів зауважує, що з наявних у справі відеозаписів також неможливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки в ньому відображено лише факт розмови поліцейського з позивачем, а також неможливо встановити причину зупинки транспортного засобу та дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів наступає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.п. 31.4.7 "е" Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів у яких відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №710 від 26 листопада 2012 року "Про затвердженні Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки", ідентифікація колісних транспортних засобів, вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання встановлюються ДСТУ 3649:2010.

Згідно п.6.8.13 ДСТУ 3649:2010 колісні транспортні засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з - під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вбачає наявність підстав погодитись з наданою судом першої інстанції юридичною оцінкою наявним у справі доказам та доводам учасників справи.

Окрім того колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу вимог пункту 3 частини 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення.

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.246 названого Кодексу в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 цього ж Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, судом першої інстанції зазначені положення не враховано, що Адреєв М.О. є начальником СРПП №3 Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, тобто посадовою особою суб`єкта владних повноважень.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виправити цю помилку, у зв`язку з чим, зважаючи на вимоги статті 139 КАС України, судовий збір підлягає стягненню Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині в частині розподілу судових витрат.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись статтями 139, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши третій абзац резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області сплачений судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

В решті рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 серпня 2020 року.

Головуючий суддя:Л.Т. Черпіцька
Судді:О.Є. Пилипенко
Є.О. Сорочко