Справа № 640/22802/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного територіальне управління юстиції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" до Головного територіальне управління юстиції у м .Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.09.2019 за результатами розгляду скарги представника ПрАт "Банк Крові" від 14.08.2019, скерованої листом Міністерства юстиції України від 22.08.2019 № 4061/19.2.1/32-19, зареєстрованої відповідачем 30.08.2019 за № 14649/3-19;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у м. Києві №119/кс "Про відмову у задоволені скарги представника ПрАт "Банк Крові" Долударьова Р.М. від 14.08.2019 року" від 24.09.2019;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у м. Києві провести державну реєстрацію іншого речового права, права користування на складову частину комплексу будівель - Головний лікувальний корпус (літ. Б) площею 758 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська будинок 27 за позивачем.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві "Про відмову у задоволені скарги представника ПрАт "Банк Крові" Долударьова Р.М. від 14.08.2019" №119/кс від 24.09.2019. Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у місті Києві провести державну реєстрацію іншого речового права, права користування на складову частину комплексу будівель - Головний лікувальний корпус (літ. Б) площею 758 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 27, за Приватним акціонерним товариством "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що документи, на підставі яких відбулась передача права користування державним майном (приміщенням будівлі) терміном на 10 років (без права відчуження) у якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові», для проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме: право користування на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, державному реєстратору Тараненко О.О. не подавались. Крім того, вказано, що в поданих заявником документах не визначено, який саме правовий режим майна стосується заявленого об`єкта, що свідчить про правомірність вимоги державного реєстратора щодо визначення правового режиму майна на заявлений об`єкт є обґрунтованою.

У відзиві Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" на апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м. Києві вказано на правомірність висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 29.07.2019 за результатами розгляду заяви ПрАТ "Банк Крові" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тараненко Ольгою Олегівною було прийняте рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47998111, яким відмовлено у державній реєстрації іншого речового права, права користування на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані в місті Києві, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 27, за ПрАТ "Банк Крові".

14.08.2019 ПрАТ "Банк Крові" звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою, в якій просило скасувати рішення № 47998111 та провести державну реєстрацію права користування складовою частиною комплексу будівель, а саме, Головним лікувальним корпусом (літ. Б) площею 758 м2, що розташований в м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 27 за ПрАТ "Банк Крові".

Міністерство юстиції України листом №4061/19.2.1/32-19 від 22.08.2019 скеровано скаргу від 14.08.2019 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (вх. №14649/3-19 від 30.08.2019).

За результатами розгляду скарги від 14.08.2019 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 18.09.2019 складено оскаржуваний висновок, згідно з яким рекомендувалось відмовити у задоволенні скарги від 14.08.2019.

На підставі вказаного вище оскаржуваного висновку Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві 24.09.2019 прийнято оскаржуваний наказ № 119/кс, відповідно до якого відмовлено у задоволенні скарги від 14.08.2019.

Не погоджуючись з такими рішенням та висновками відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні скарги від 14.08.2019, натомість, були наявні правові підстави для її задоволення шляхом прийняття рішення про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2, ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (Закон №1952-IV) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Державний реєстратор, зокрема:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону №1952-IV, зокрема, передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону №1952-IV, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ч.ч. 8 - 9 ст. 37 Закону №1952-IV, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Згідно пункту 3 Порядку № 1128 розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Пунктом 8 Порядку № 1128 зазначено, що під час розгляду скарги по суті

комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, шо містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно пункту 17 Порядку № 1128 копії рішення, прийнятого за результатом розгляду скарги, засвідчені в установленому законодавством порядку, надсилаються скаржнику, суб`єкту оскарження, а також особам, які брали участь у розгляді скарги по суті, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації црав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону у державній реєстрації црав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною першою статті 27 Закону встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як свідчать матеріали справи, 18.09.2019 під час розгляду скарги представника за довіреністю ПрАТ «Банк Крові» Долударьова Р.М. від 14.08.2019 скерованої листом Міністерством юстиції України було встановлено наступне: Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) встановлено, що до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 34519166, поданої для проведення державної реєстрації іншого речового права, а саме: право користування на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 27 скаржником подані:

- Акт приймання - передачі у користування терміном на 10 років об`єктів нерухомості (приміщень) в якості внеску до Статутного фонду закритого акціонерного товариства - «Державний науково-виробничий комплексзаготівлі і збереження антологічної крові та її компонентів» від 24.01.2003 (далі - Акт 1);

- протокол установчих зборів засновників ЗАТ «Банк крові» від 04.07.2003;

- Постанова вищого господарського суду України від 09.07.2014 по справі №910/10042/13

- установчий договір ЗАТ «Банк Крові» від 09.07.2003 за №12303

- Статут ПрАТ «Банк Крові» від 15.12.2014;

- Ріпіення Господарського суду м. Києва від 18.07.2013 по справі за № 910/10042/13;

- технічний паспорт від 17.04.2019;

- Постанова Київського апеляційного господарського суду України від 21.05.2014 по справі за № 910/10042/13;

- Акт приймання - передачі права користування державним нерухомим майном терміном на 10 (десять) років (приміщеннями) в якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові» від 06.08.2003 (далі - Акт 2).

Рішення державного реєстратора мотивоване тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки: «Заявником подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) із зазначенням виникнення права користування на об`єкт нерухомого майна, а саме: на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 27 (без зазначення літери). Разом із заявою подано технічний паспорт від 17.04.2019 на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (літ. Б), розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно -Кудрявська, буд. 27, загальною плошею 758,0 кв. м.

Крім того, відповідно до Акту приймання - передачі права користування державним нерухомим майном терміном на 10 (десять) років від 06.08.2003 «Інститут травматології та ортопедії Академії медичних наук України (код СДРПОУ 02012007) передає у право користування Закритому акціонерному товариству «Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів» державне нерухоме майно площею 758 кв. м терміном на 10 (десять) років у якості внеску до статутного фонду ЗАТ «Банк Крові» за адресою: м. Київ, вул. Воровського, 27».

Відповідно до встановлених пошуків та інформації, в Державному реєстрі прав наявний активний запис щодо права власності на комплекс будівель за адресою: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 27, зареєстрований за Національною академією медичних наук України () на праві державної власності, складовою частиною якого є Головний лікувальний корпус (пам`ятка архітектури) (літ. Б) загальною площею 782,7 кв. м».

Комісією встановлено, що відповідно до Акту 1, поданого скаржником для реєстрації іншого речового права на вищезазначене нерухоме майно. Академія медичних наук України передає, а ЗАТ «Банк крові» приймає у користування терміном на 10 років у якості внеску до Статутного фонду нерухоме майно, а саме: прибудоване приміщення клінічного корпусу, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Воровського, буд.27, площею 758 кв. м.

Відповідно до Акту 2, поданого позивачем для реєстрації іншого речового права на вищезазначене нерухоме майно, Інститут травматології та ортопедії Академії медичних наук України передає, а ЗАТ «Банк крові» приймає право користування державним нерухомим майном (приміщеннями) площею 758 кв. м. ( без права відчуження) терміном на 10 років у якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові», які розташовані у двоповерховій частині головного лікувального корпусу, прибудованого до клінічного корпусу Інституту травматології та ортопедії АНМ України за адресою: 01601, м. Київ, вул. Воровського, 27. Підставами передачі права користування державним майном (приміщеннями визначеної будівлі) терміном на 10 (десять) років (без права відчуження) у якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові» є: - Розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.07.2002 № 354-р. «Про утворення Державного науково-виробничого комплексу заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів», лист Академії медичних наук України до Фонду державного майна України від 02.08.2002 за № 1-06/1161, наказ Фонду державного майна України від 21.01.2003 за № 84 «Щодо створення ЗАТ «Банк крові», наказ Академії медичних наук України від 07.02.2003 за № 16 «Про приймання-передачу у користування об`єктів нерухомості (приміщень) в якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові».

Комісією встановлено, що вищезазначені документи, на підставі яких відбулась передача права користування державним майном (приміщеннями визначеної будівлі) терміном на 10 (десять) років (без права відчуження) у якості внеску до Статутного фонду ЗАТ «Банк крові», для проведення державної реєстрації інщого речового права, а саме: право користування на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розтащований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 27, державному реєстратору Тараненко О. О. не подавались.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів зазначає, що з поданих державному реєстратору документів, не можливо встановити на яких підставах Інститут травматології та ортопедії Академії медичних наук України передає ЗАТ «Банк крові» право користування державним нерухомим майном за вищезазначеною адресою.

Виходячи з вищевикладеного, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №47998111 від 29.07.2019, прийняте державним реєстратором Тараненко О.О. на підставі того, шо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження є обґрунтованим.

Крім того, як свідчать матеріали справи, в поданих заявником документах не визначено, який саме правовий режим майна стосується заявленого об`єкта (оперативне управління, господарське відання, оренда тощо).

Відповідно до частини першої статті З Закону України «Про управління об`єктами державної власності» об`єктами управління державної власності є, зокрема, корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій, державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук.

Положення «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 (далі - Положення) встановлює порядок безоплатної передачі об`єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральну та місцевих органів виконавчої влади. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об`єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності (далі - органи, уповноважені управляти державним майном). Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування (далі - самоврядні організації), до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Відповідно до пункту 10, 11 Положення передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до Порядку подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого цією постановою. Органи, до сфери управління яких передано державне майно, з дня затвердження акта приймання-передачі зобов`язані, зокрема, закріпити у двотижневий строк нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно за відповідним підприємством на праві господарського відання або оперативного управління.

Таким чином, вимога державного реєстратора щодо визначення правового режиму майна на заявлений об`єкт є обґрунтованою, що не було враховано судом першої інстанції при вирішенні спору.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіальне управління юстиції у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року - скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.