Справа № 640/7425/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7425/19 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2020 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Чернігівський річковий порт» до Державної фіскальної служби України, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот», про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Чернігівський річковий порт» звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот», у якому просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 22.03.2019 № 1184/6/99-99-15-02-02-15/ІПК.

В обґрунтування заявлених вимог, товариство зазначило, що останнє є єдиним та повним правонаступником і власником майна, майнових та немайнових прав та обов`язків ТОВ «Перспектива Про» та ТОВ «Концепт Нерухомість». У свою чергу, ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» у майбутньому буде правонаступником ПрАТ «Порт Чернігів», оскільки останній ліквідується шляхом приєднання до третьої особи. Позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації щодо можливості врахування від`ємного значення оподаткування податком на прибуток після приєднання ТОВ «Перспектива Про» та ТОВ «Концепт Нерухомість», проте, надана контролюючим органом податкова консультація, на переконання позивача, не відповідає вимогам чинного податкового законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 22.03.2019 № 1184/6/99-99-15-02-02-15/ІПК.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Крім того, у апеляційній скарзі вказано на необхідності заміни відповідача - ДФС України на його правонаступника - ДПС України ().

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням змісту приписів постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200, розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р, наказу ДПС України від 28.08.2019 № 35, колегія суддів вважає, що у даному випадку, підлягає заміні відповідач - ДФС України на його правонаступника - ДПС України.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.02.2019 ПрАТ «Порт Чернігів» скерувало до Державної фіскальної служби України звернення № 61, у якому просило надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:

- чи має право ПрАТ «Порт Чернігів» включити суми накопичених податкових збитків ТОВ «Перспектива Про» та ТОВ «Концепт нерухомість», які були зафіксовані податковими актами перевірки до суми від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та відповідно зменшити фінансовий результат до оподаткування ПрАТ «Порт Чернігів» на зазначені суми збитків, у відповідності до підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України;

- яким чином має бути відображено в Декларації з податку на прибуток ПрАТ «Порт Чернігів» від`ємне значення об`єкта оподаткування минулих періодів ТОВ «Перспектива Про» та ТОВ «Концепт нерухомість».

У податковій консультації від 22.03.2019 № 1184/6/99-99-15-02-02-15/ІПК, Державна фіскальна служба України повідомила ПрАТ «Порт Чернігів» про те, що Податковим кодексом України не передбачено різниць, що надають право платнику податку на прибуток підприємств при реорганізації здійснювати врахування при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток від`ємного значення об`єкта оподаткування приєднаних платників податку, фінансовий результат до оподаткування платника податку-правонаступника не зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування, що обліковувалось у платників податку, які припиняються у процесі реорганізації шляхом приєднання, перетворення, злиття, на дату затвердження передавального акта.

Не погодившись з правовою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- чинним законодавством не передбачено жодних винятків щодо складу майна, прав та обов`язків, що переходять до підприємства-правонаступника в разі припинення юридичної особи шляхом її приєднання до іншої;

- витрати за зобов`язаннями, що передаються правонаступнику у разі реорганізації шляхом приєднання та по яких дата визнання підприємством, що припиняється, не настала, внаслідок передання всіх прав та обов`язків підприємству-правонаступнику виникають у такого підприємства-правонаступника. У свою чергу, підприємство-правонаступник враховує їх при формуванні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за правилами бухгалтерського обліку;

- чинна редакція Податкового кодексу України не містить заборони на врахування правонаступником збитків підприємств, що припиняються в результаті реорганізації. Позивач, як правонаступник, приймає на себе всі права та обов`язки ліквідованого підприємства, у тому числі фінансовий результат (рядок 1420 передавального балансу).

Доводи апеляційної скарги:

- підприємство, що припиняється у процесі реорганізації шляхом приєднання, повинне скласти податкову декларацію з податку на прибуток за звітний період, на який припадає дата його приєднання. Крім того, таке підприємство повинне самостійно здійснити розрахунки з бюджетом;

- станом на дату прийняття рішення про реорганізацію шляхом приєднання підприємство, яке буде приєднуватись, має скласти баланс та звіт про фінансові результати на дату прийняття такого рішення, визначити фінансовий результат, який підлягає оподаткуванню, або від`ємний фінансовий результат, який зменшуватиме нерозподілений прибуток попередніх звітних періодів (збільшуватиме накопичені збитки);

- однак, нормами ПКУ в редакції, чинній з 01.01.2015, не передбачено положень, що надають право підприємству-правонаступнику, до якого приєдналось підприємство внаслідок реорганізації враховувати при складанні податкової декларації з податку на прибуток підприємств від`ємне значення об`єкта оподаткування підприємства, що приєдналось;

- поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що виключно нормами Податкового кодексу України встановлено правове регулювання правовідносин з питань оподаткування, у зв`язку, з цим норми інших законодавчих актів, на які йде посилання в судовому рішенні, не можуть заміняти чи підміняти норми Податкового кодексу України в питаннях оподаткування або сприяти двоякому їх застосуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно норм п. п. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно з п. п. 52.2, 52.3 ст. 52 ПК України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Згідно з п. 53.2 ст. 53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Слід врахувати, що підставою для звернення позивача до контролюючого органу за індивідуальною податковою консультацією стало приєднання до ПрАТ «Порт Чернігів» ТОВ «Перспектива Про» та ТОВ «Концепт нерухомість» та необхідність відображення у податковому та бухгалтерському обліках податкових збитків указаних підприємств.

Положеннями ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 107 Цивільного кодексу України, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Відповідно до п. п.98.1.2 п. 98.1 ст. 98 ПК України, під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, зокрема, злиття платників податків, а саме передача майна платника податків до статутних фондів інших платників податків, унаслідок чого відбувається ліквідація платника податків, який зливається з іншими.

Згідно з п. 98.8 ст. 98 ПК України, у разі якщо платник податків, що реорганізується, має суми надміру сплачених грошових зобов`язань, такі суми підлягають заліку в рахунок його непогашених грошових зобов`язань або податкового боргу за іншими податками. Зазначена сума розподіляється між бюджетами та державними цільовими фондами пропорційно загальним сумам грошового зобов`язання або податкового боргу такого платника податків.

Приписами п. 98.9 ст. 98 ПК України, передбачено, що у разі якщо сума надміру сплачених грошових зобов`язань або невідшкодованих податків та зборів платника податків перевищує суму грошових зобов`язань або податкового боргу з інших податків, сума перевищення перераховується в розпорядження правонаступників такого платника податків пропорційно його частці в майні, що розподіляється, згідно з розподільним балансом або передаточним актом, а у разі отримання цілісного майнового комплексу державного або комунального підприємства в оренду чи концесію сума перевищення перераховується в розпорядження платника податків - орендаря чи концесіонера згідно з передаточним балансом або актом.

Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Так, згідно з п. п. 140.4.2 ст. 140 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Отже, витрати за зобов`язаннями, що передаються правонаступнику у разі реорганізації шляхом приєднання та по яких дата визнання підприємством, що припиняється, не настала, внаслідок передання всіх прав та обов`язків підприємству-правонаступнику виникають у такого підприємства-правонаступника. У свою чергу, підприємство-правонаступник враховує їх при формуванні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток за правилами бухгалтерського обліку. Суд першої інстанції вказав на зазначене в оскаржуваному рішенні, а колегія суддів підтримує вказаний висновок окружного суду та зважає на те, що правова позиція щодо застосування положень ст. 98 Податкового кодексу України, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.02.2019 у справі № 806/1771/16, у якій суд касаційної інстанції зауважив на те, що висновки судів попередніх інстанцій щодо правомірності реалізації позивачем права, передбаченого статтею 98 Податкового кодексу України, на розпорядження невідшкодованими податками та зборами, переданими йому як правонаступнику, під час реорганізації, шляхом декларування в декларації з податку на додану від`ємного значення попередніх податкових періодів є правильними.

Колегія суддів висновує, що саме підприємство-правонаступник, у силу норм ЦК України та ГК України, приймає на себе усі права та обов`язки підприємства, що припиняється в результаті реорганізації, у тому числі - враховує від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств. При цьому, позитивне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, тобто, об`єкт оподаткування, має зараховуватися для визначення податкових зобов`язань підприємства-правонаступника.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що норми ПК України, не передбачено положень, що надають право підприємству-правонаступнику, до якого приєдналось підприємство внаслідок реорганізації враховувати при складанні податкової декларації з податку на прибуток підприємств від`ємне значення об`єкта оподаткування підприємства, що приєдналось, оскільки чинна редакція Податкового кодексу України не містить заборони на врахування правонаступником збитків підприємств, що припиняються в результаті реорганізації, а загальні положення законодавства вказують на необхідності врахування позиції, що до підприємства-правонаступника переходять не тільки обов`язки, а ще й права.

Відтак, у балансі товариства-правонаступника буде містися відображення власних активів, зобов`язань та капіталу, а також активів, зобов`язань та капіталу ліквідованого підприємства, а в складі власного капіталу - нерозподілений прибуток (накопичений збиток), який є наслідком у тому числі і всіх раніше отриманих прибутків та/чи збитків ліквідованого підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Державної податкової служби України.

Колегія суддів, за наслідком розгляду апеляційної скарги дійшла висновку про правильність зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що надана відповідачем податкова консультація, є необґрунтованою та не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб`єктів владних повноважень частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, є протиправною та повинна бути скасована в силу вимог пункту 53.2 статті 53 ПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, та не дають підстав для його скасування/зміни.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко