Справа № 380/4933/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4933/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати дії старшого державного відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича - протиправними щодо закінчення виконавчого провадження №60976167;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича від 10.06.2020 р. про закінчення виконавчого провадження №60976167;

- зобов`язати старшого державного відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича поновити виконавче провадження №60976167.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.02.2020 рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/872/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича щодо повернення 23.01.2020 виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Богдана Григоровича прийняти до виконання виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 у справі №1.380.2019.003618. Вказує, що 16.06.2020 позивачем отримано копію постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о - Курмана Б.Г. від 10.06.2020 р. про закінчення виконавчого провадження №60976167. Вважає такі дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о Курмана Б.Г. протиправними та бездіяльністю відповідача, також , що такі дії порушують ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Звертає увагу суду на те, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Л/о Курман Б.Г. проводив виконавче провадження без оригіналу виконавчого листа, оскільки таке не міститься у матеріалах виконавчого провадження, та не перевірив факт отримання позивачем листа-відповіді боржника, оскільки не відомо, що 15.11.2019 на домашню адресу позивача надіслав боржник, тому що це могла бути повістка про виклик до слідчого, а не лист-відповідь. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

Ухвалами суду від 30.07.2020 залучено третю особу без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача та призначено судове засідання з викликом сторін на 10 серпня 2020 року о 15:00 год.

Позивач у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.45), від відповідача та третьої особи представники не прибули.

В судовому засіданні 10.08.2020 суд ухвалив оголосити перерву для з`ясування обставин справи, а саме долучення додаткових доказів у зв`язку з клопотаннями ГУ НП у Львівській області та відповідача.

11.08.2020 на адресу суду надійшло клопотання від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ГУ НП у Львівській області, про долучення до матеріалів справи доказів.

Представники сторін в судове засідання 10.08.2020 та 12.08.2020 не прибули. На підставі ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України судом ухвалено справу продовжити розглядати в письмовому провадженні.

Суд повно, всебічно, об`єктивно оцінив подані докази та

встановив:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 17.09.2019 р. у справі №1.380.2019.003618, позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Шкодина Олега Петровича щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 18 березня 2019 року у строки встановлений ч.1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян". Зобов`язано начальника СВ Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Шкодина Олега Петровича розглянути звернення ОСОБА_1 від 18 березня 2019 року та надати відповідь у строк, встановлений ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 25.02.2020 у справі №380/872/20 задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича щодо повернення 23.01.2020 виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання. Зобов`язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Богдана Григоровича прийняти до виконання виконавчий лист Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі №1.380.2019.003618.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Курманом Богданом Григоровичем винесено постанову від 10.06.2020 про закінчення виконавчого провадження №60976167 з примусового виконання виконавчого листа №1.380.2019.003618 виданого Львівським окружним адміністративним судом 31.10.2019 про : «Зобов`язати начальника СВ Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Шкодина Олега Петровича розглянути звернення ОСОБА_1 від 18 березня 2019 року та надати відповідь у строк, встановлений ч.1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян» (а.с.13).

Позивач вважає дії відповідача протиправними та звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем відповідно до ч.3 ст. 287 КАС України у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2 червня 2016 року № 1403-VIII, систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 в редакції на час виникнення спірних правовідносин, органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

-управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення - примусового виконання рішень в місті Києві);

- відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

- управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

- відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2019 № 3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" ліквідовано Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та утворено Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Відтак належним відповідачем у справі має бути саме управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, тобто Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), а не відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), оскільки визначальним є те, що таке управління діє в складі міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження згідно ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусовому виконанню відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Виконавець згідно ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Зокрема:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що боржник виконавчого провадження ВП № 60976167, листом вих. № 4323/38/02-20 від 24.04.2020 повідомив відповідача про те, що на виконання рішення суду т.в.о. начальника слідчого відділу Залізничного відділу поліції Шкодиним О.П. повторно розглянуто звернення ОСОБА_1 від 18.03.2019 та надано відповідь, яку зареєстровано у журналі реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою Залізничним відділом поліції за вих.№ 12041/38/02-19 від 01.11.2019 (а.с.73-74).

Судом встановлено з долучених до матеріалів справи доказів, що відповідь №12041/38/02-19 від 01.11.2019 (а.с.83-84) "Про розгляд звернення" скеровано ОСОБА_1 на поштову адресу ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом (відправлення №671) та згідно відстеження даного відправлення через спеціалізований інтернет-ресурс (https://k2track.com.ua/ukrposhta/tracking- res#671) встановлено, що таке було вручене адресату особисто 30.11.2019 об`єктом поштового зв`язку Львів-52 з індексом 79052 (а.с.88).

Вказана відповідь "Про розгляд звернення" (а.с.83) надана на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі №1.380.2019.003618 та у ній зазначено про повторний розгляд звернення позивача від 18.03.2019.

З урахуванням вказаних встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі №1.380.2019.003618 виконане, про що повідомлено відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке гам перебуває та па яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувана і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

безперешкодно входити па земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

накладати арешт па майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

накладати арешт па кошти та інші цінності боржника, зокрема па кошти, які перебувають у касах, па рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), па рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувана або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувана;

звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлені вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих

документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі па платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або падання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виконавче провадження підлягає закінченню.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що боржник листом вих. №4323/38/02-20 від 24.04.2020 повідомив старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Курмана Б. про виконання рішення суду, а також надав підтверджуючі документи, а саме відповідь від 01.11.2019 №12041/38/02-19 на виконання рішення суду від 17.09.2019 у справі №1.380.2019.003618 та докази підтвердження отримання такої позивачем (а.с.83-84, 85-88).

Жодних належних та допустимих доказів того, що боржником рішення суду не виконано чи виконано неналежно позивачем суду не надано.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем одержано від боржника докази виконання рішення суду, відповідачем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб встановлений Законом України "Про виконавче провадження", порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-248, 256, 287, 294, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області - відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.08.2020.

Суддя Коморний О.І.