Справа № 320/2432/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 серпня 2020 року м. Житомир справа № 320/2432/20
категорія 111060000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області в якому просить визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка прийнята Головним управлінням ДПС у Київській області за №Ф-114871-53 від 06.02.2020 про сплату боргу в сумі 5473,90 грн.
В обґрунтування позову вказує, що взагалі ніколи не був фізичною особою - підприємцем, а тому оскаржувана вимога прийнята протиправно.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 адміністративну справу №320/2432/20 передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.
Адміністративна справа №320/2432/20 надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду 26 травня 2020 року.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Лавренчук О.В..
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено відкрите судове засідання на 30.06.2020.
Відділом документального забезпечення суду 30.06.2020 зареєстровано відповідь на відзиву якому позивач вказує на те, що на переконання Головного управління ДПС у Київській області позивач - ОСОБА_1 нібито зареєстрований у Поліській районній державній адміністрації з 26.08.2003 та перебуває на облік як фізична особа-підприємець, а тому відповідач здійснює нарахування заборгованості по єдиному соціальному внеску та надсилає на адресу позивача вимоги про сплату боргу недоїмки. Однак, дані твердження відповідача позивач вважає помилковими, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація про реєстрацію позивача, як ФОП.
До суду 30.06.2020 надійшла заява представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження. До заяви додано копію відзиву.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 30.06.2020. У відзиві відповідач просить у задоволенні позову відмовити та вказує, що позивач зареєстрований Поліською РДА 26.08.2003 та перебуває на обліку як ФОП у Вишгородському управлінні ГУ ДПС у Київській області, Іванківсько-Поліська ДПІ. Зазначає, що оскільки інформація щодо позивача у реєстрі платників єдиного податку відсутня, відповідач вважає, що ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування. Згідно з даними інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування: ЄСВ за III квартал 2019 (граничний термін сплати 21.10.2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754.18грн, переплата 34,46 грн, сума боргу склала 2719,72 грн, ЄСВ за IV квартал 2019 (граничний термін сплати 20.01.2020) - 918,06 грн х 3 = 2754.18 грн, сплачено 0 грн, сума боргу склала 5473,90 грн. У зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ га відповідно до ст. 25 Закону 2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2020 №Ф-114871-53. Просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідь на відзив надійшла до суду 30 червня 2020 року. Вказує, що відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідчить про неможливість нарахування та сплати єдиного внеску позивачем.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Ухвалою суду від 03.08.2020 постановлено позовну заяву залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
До суду 10.08.2020 надійшла заява позивача про поновлення строку.
Ухвалою суду від 14.08.2020 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду. Поновлено строк звернення до суду з позовною заявою. Продовжено розгляд адміністративної справи.
Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, зазначає наступне.
Встановлено, що ГУ ДПС у Київській області 06.02.2020 було сформовано вимогу №Ф-114871-53 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 5473,90 грн, станом на 31.01.2020. Місце проживання платника: АДРЕСА_1 , (а.с. 3).
ОСОБА_1 , звертаючись до суду вказує, що не є приватним підприємцем, а тому оскаржувана вимога є безпідставною.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку .
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Суд відмічає, що спірним в цій справі є питання наявності у позивача обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року №755-IV (далі - Закон №755), державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (ч.1 ст. 4 Закону №755)
Відповідно до норм ч. 8 ст. 4 Закону №755, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Отже, фізична особа-підприємець - особа, яка зареєстрована державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У відзиві представник відповідача вказує, що позивач із 2003 року має статус фізичної особи-підприємця, а тому з урахуванням норм п. 2 ст. 18 Закону №755 не втратив статусу фізичної особи-підприємця, оскільки відсутні докази проведення державної реєстрації приниження підприємницької діяльності.
До матеріалів позовної заяви долучено копію інформаційних даних щодо ОСОБА_1 з яких вбачається взяття на податковий облік в Головному управлінні ДПС у Київській області, Вишгородське управління, Іванківсько-Поляська ДПІ, платника податків з 29.11.2006, (а.с. 48).
Судом досліджено надану позивачем до матеріалів позовної заяви копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та встановлено відсутність інформації за пошуком: РНОКПП НОМЕР_1 , (а.с. 14).
Судом 29.05.2020 було зроблено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, РНОКПП НОМЕР_1 та отримано відповідь: На жаль, за Вашим запитом нічого не знайдено. Спробуйте змінити Критерій пошуку.
Отже, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація про внесення до реєстру запису про набуття або позбавлення статусу підприємця ОСОБА_1 ..
Отже, позивач не є страхувальником у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Частиною 4статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду 03 лютого 2020 року справа №320/5203/19 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги (набрало законної сили 07 серпня 2020 року) встановлено: "твердження відповідача про наявність у позивача статусу фізичної особи-підприємця не базується на фактичних обставинах та нормах права. Надані позивачем докази цілком доводять відсутність у нього такого статусу, а надані відповідачем докази абсолютно не спростовують цього факту. Така обставина вказує на те, що позивач не є страхувальником у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску"

Вказана обставина не підлягає доказуванню у даній адміністративній справі.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2020 №Ф-114871-53 в сумі 5473,90 грн є протиправною, а позовні вимоги - обґрунтованими.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №5 від 05.03.2020 (а.с.21).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Київській області №Ф-114871-53 від 06.02.2020 про сплату боргу в сумі 5473,90 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Народного Ополчення, 5А, Київ 151, 03151, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у сумі 840( вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук