Справа № 140/8304/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/8304/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області, третя особа на стороні відповідача Волинська митниця Держмитслужби, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльності щодо негайного виконання судового рішення №803/2375/14 від 12.05.2020 в частині стягнення грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10763,40 грн та зобов`язання негайно виконати судове рішення №803/2375/14 від 12.05.2020 в частині стягнення грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10763,40 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №803/2375/14 позивача поновлено на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів з 29.10.2014 та стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 709355,36 грн.

Рішення в частині поновлення на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 10763,40 грн з Волинської митниці Держмитслужби підлягає до негайного виконання.

На виконання вищезазначеного рішення в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 10763,40 грн Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №839 2020 від 13.05.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

14.05. 2020 позивачем подано до Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області заяву про примусове виконання рішення №803/2375/14 від 12.05.2020 про стягнення з Волинської митниці Держмитслужби на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 10763,40 грн (а.с. 8, 9).

29.05.2020 управлінням державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області від 19.05.2020 №02-05-10/428 надано відповідь у якій позивача повідомлено, що згідно із ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Тимчасово, з дня набрання чинності Законом № 553-ІХ від 13.04.2020 до 1 січня 2021 року, не застосовуються норми частини першої статті 25 - див. пункт 2 розділу II Закону № 553-ІХ від 13.04.2020. Відповідно до пп. 6 п. 5, пп. 4 п. 13 Порядку №845 безспірне списання коштів за виконавчим листом тимчасово зупиняється до 01.01.2021.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки згідно з статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно із ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Абз. 9 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» від 13.04.2020 №553 - IX звужує зміст та обсяг існуючого права щодо негайного виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

При здійсненні своїх повноважень управління державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області було зобов`язано врахувати норму ст. 22 Конституції України щодо неприпустимості звуження прав особи, п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, проте дана державна установа звузила право позивача та протиправно зупинила негайне виконання судового рішення.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Волинську митницю Держмитслужби.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №803/2375/14 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2159-о "Про звільнення ОСОБА_1 " Визнано протиправним і скасовано наказ Ягодинської митниці Міндоходів від 29.10.2014 №466-О "Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2159-о "Про звільнення ОСОБА_1 " Поновлено ОСОБА_1 на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів з 29.10.2014. Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 709355,36 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника начальника оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Ягодинської митниці Міндоходів та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 10763,40 грн звернуто до негайного виконання (а.с. 13-28).

На виконання вищезазначеного рішення в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 10763,40 грн Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №839/ 2020 від 13.05.2020 (а.с. 12)

14.05. 2020 позивачем подано до Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області заяву про примусове виконання рішення №803/2375/14 від 12.05.2020 про стягнення з Волинської митниці Держмитслужби на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, а саме у сумі 10763,40 грн (а.с. 8, 9).

29.05.2020 Управлінням державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області листом про надання інформації від 19.05.2020 №02-05-10/428 надано відповідь у якій позивача повідомлено, що згідно з пп. 1 п. 8 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845) поданий ОСОБА_1 пакет документів щодо виконання виконавчого листа прийнятий Управлінням Казначейства до розгляду та зареєстрований відповідно до вимог організації діловодства. Згідно з ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до абзацу 9 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553 - IX (далі - Закон) установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 1 січня 2021 року, зазначена вище норма Бюджетного кодексу України не застосовується.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до пп.6 п.5, пп. 4 п. 13 Порядку № 845 безспірне списання коштів за виконавчим листом тимчасово зупиняється до 01.01.2021. Управління Казначейства забезпечує зберігання Виконавчого листа до його ви конання в повному обсязі. Знаходження виконавчого листа на виконанні в забороняє боржнику добровільно виконати рішення суду (а.с. 11).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини другої статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами другою та четвертою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як визначено пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04. 2015№ 215 (далі - Положення про Державну казначейську службу України), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно із пунктом 3 Положення про Державну казначейську службу України основними завданнями Казначейства є: 1) реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; 2) внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Підпунктом 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України визначено, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

У відповідності до частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній станом на 01 січня 2020 року) Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Згідно із пунктом 2 Порядку №845 боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

За приписами пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до абзацу 1 пункту 24 Положення №845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 26 Положення №845 передбачено, шо безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.

Отже, з аналізу наведених положень вбачається, що стягнення сум з боржника за судовим рішенням здійснюється відповідними органами Казначейства шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Щодо законності дій відповідача з зупинення безспірного списання за виконавчим листом № 839/2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що органи казначейства не є ані органами примусового виконання рішень, ані стороною виконавчого провадження, оскільки не здійснюють самостійних заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене відповідач є лише встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів в порядку та в межах повноважень встановлених законом.

Як визначено пунктом 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Пунктом 8 Положення №845, органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Підпунктом 6 пункту 5 Положення № 845 передбачено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком.

Відповідно до пункту 13 Положення №845, зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: 1) зупинення судом виконання: виконавчого документа; рішення про стягнення коштів; 3) звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником; 4) наявності інших передбачених законом обставин.

Після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.

З 18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", відповідно до абз. 9 статті 2 Прикінцевих положень якого установлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 1 січня 2021 року, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, з моменту набрання чинності вказаним законом законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Отже, враховуючи висновки суду щодо того, що органи казначейства не є органами примусового виконання рішень та не здійснюють самостійних заходів з примусового виконання рішень, суд зазначає, що на момент звернення позивачем до відповідача з відповідним виконавчим листом щодо примусового виконання рішення суду, останній тимчасово позбавлений можливості щодо його виконання, на підставі абз. 9 статті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

При цьому суд зазначає, що в даному випадку зупинення повноважень відповідача щодо безспірного списання коштів, не скасовує виконання рішення суду, а лише відстрочує його на певний строк.

Суд звертає увагу на ту обставину, що мотиви, якими позивач обґрунтовує свою позицію щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити дії фактично свідчать про його незгоду із положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", які, на його думку, порушують права та гарантії позивача, що визначені КАС України та Конституцією України.

Однак, посилання позивача на те, що положення Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" звужують та порушують права позивача, на думку суду, не можуть бути підставою для задоволення даного адміністративного позову, адже відповідні положення є чинними (не визнані неконституційними у встановленому законом порядку), а тому підстави для їх неврахування в межах розгляду даної справи, відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, та на підставі законів України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної казначейської служби України у Любомльському районі Волинської області, третя особа на стороні відповідача Волинська митниця Держмитслужби, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук