Справа № 725/1671/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/1671/20

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

12 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28 травня 2020 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28 травня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову в.о начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К. від 13 березня 2020 року у справі про порушення митних правил №0129/40800/20 про притягнення громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідач вважає, що ОСОБА_2 правомірно визнано винним у вчиненні правопорушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) був складений протокол про порушення митних правил №0129/40800/20 від 24.01.2020р., згідно якого громадянин Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) 23.01.2020р. відповідно до інформації, яка міститься в програмному інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ ввіз на митну територію України, через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Мамалига-Крива", митного поста "Кельменці" Буковинської митниці Держмитслужби автомобіль "MercedesBenzVito" реєстраційний номерний знак Польщі " НОМЕР_1 ", VIN код № НОМЕР_2 та помістив його в режим "транзит" (а.с.16-19).

13.03.2020 року в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби Сомушком І. К., було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0129/40800/20, якою громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст.469 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме тридцять чотири тисячі гривень (а.с.10-14).

Отже, згідно з протоколом про порушення митних правил №0129/40800/20 від 24.01.2020р., та постановою в справі про порушення митних правил від 13.03.2020р., встановлено, що під час здійснення митного контролю, згідно інформації, яка міститься в програмному інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 23.01.2020р. громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , ввіз на митну територію України, через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Мамалига-Крива", митного поста "Кельменці" Буковинської митниці Держмитслужби автомобіль "MercedesBenzVito" реєстраційний номерний знак Польщі " НОМЕР_1 ", VIN код № НОМЕР_2 .

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" встановлено, що ТЗ для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розділу 1 зазначеного наказу ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

У відповідності до п. 7 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" власник т.з. або вповноважена особа, який переміщує т.з. через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на т.з. або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно п.9. розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" ТЗ на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу.

Тому, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мін`юсті України 25.11.05 №1428/11708, у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред`являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Як свідчать матеріали справи, постановою в справі про порушення митних правил №0129/40800/20 в.о начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К. від 13 березня 2020 року громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст.469 МК України.

Згідно з ч. 4 ст. 469 МК України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 458 Кодексу порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст. 469 МК України має бути встановлено, що: транспортний засіб який ввозився на митну територію України перебував у володінні, користуванні чи розпорядженні ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 безпосередньо ввозив такий транспортний засіб на митну територію України та поміщував його у митний режим транзит (в тому числі має бути встановлено, що саме він заявляв митний режим транзит з наданням митнику відповідних документів на підтвердження права власності або користуванням т.з.); ОСОБА_4 (рідний брат особи, що притягнута до адміністративної відповідальності) безпосередньо не ввозив транспортний засіб на митну територію України; мають бути встановлені всі без виключення ознаки складу (елементи) порушення митних правил (об`єкт порушення митних правил, об`єктивна сторона порушення митних правил, суб`єкт порушення митних правил, суб`єктивна сторона порушення митних правил.)

Суд звертає увагу на те, що, у вказаному транспортному засобі на момент його ввезення та митного оформлення перебували ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) та його брат ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).

Так, відповідно до протоколу опитування ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) від 10.03.2020р. під час проходження митного контролю в пункті пропуску "Мамалига-Крива", митного поста "Кельменці" Буковинської митниці Держмитслужби останній перебував на пасажирському сидінні автомобіля "MercedesBenzVito" реєстраційний номерний знак Польщі " НОМЕР_1 ", VIN код № НОМЕР_2 , під керуванням його брата ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ). Також він вказав, що даний транспортний засіб ніколи не перебував в його особистому користуванні, оскільки ним користується його брат ОСОБА_6 (а.с.84).

Встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) фактично не був водієм автомобіля "MercedesBenzVito" реєстраційний номерний знак Польщі " НОМЕР_1 ", VIN код № НОМЕР_2 , особисто ним не користувався та безпосередньо не поміщував його в митний режим "транзит", що є одним із обов`язкових елементів об`єктивної сторони ч. 4 ст. 469 МК України.

В матеріалах справи містяться наступні докази вищевказаному: копія довіреності ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) на транспортний засіб "MERSEDES-BENZ VITO", реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN № НОМЕР_2 , яку останній подавав для оформлення транспортного засобу в режим транзит; протокол опитування ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 22.05.2020р. з фотокопією паспорта; протокол опитування ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 22.05.2020р. з фотокопією паспорта; протокол опитування ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 22.05.2020р. з фотокопією паспорта.

Свідками ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) було відмічено, що 23.01.2020 року вони слідували на транспортному засобі "MERSEDES-BENZ VITO", реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", на Україну з Молдови через п.п.Мамалига-Крива. Водієм в той день був ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ). Стверджують, що у них збирав та подав на митне оформлення документи ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), оскільки він був водієм. При цьому, у нього були реєстраційні та дозвільні документи на вищезгаданий транспортний засіб (а.с.113-124).

Також судова колегія зазначає, що в матеріалах справи міститься копія митної справи про порушення митних правил №0129/40800/20 відносно ОСОБА_1 , разом з нею було долучено відеозапис з камер спостереження встановлених на МАПП "Мамалига-Крига" МП "Кельменці" Буковинської митниці Держмитслужби за 23.01.2020 на в`їзд на митну територію України в період митного оформлення транспортного засобу марки "Mercedes-BenzVito" реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", країна реєстрації Республіка Польща, VIN № НОМЕР_2 .

Згідно відео, яке було долучено до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб марки "Mercedes-BenzVito" реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 " під час його митного оформлення знаходився під керуванням його брата ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 весь час знаходився на пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу.

Так, згідно витягу з програмного інформаційного комплексу "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ наявного в матеріалах справи, спірний транспортний засіб був внесений в базу в режим "транзит" за ОСОБА_2 об 12:47:03. Однак, з відеозаписів вбачається, що ні ОСОБА_6 , ні його брат ОСОБА_2 не були присутні в цей час біля КПП митників, оскільки в цей час вони тільки туди прямували.

Вказане відео спростовує доводи митниці стосовно поміщення транспортного засобу в режим "транзит" його пасажиром ОСОБА_2 та відповідно проведення його усного опитування та встановлення особи позивача.

Таким чином, в діянні ОСОБА_2 відсутній склад порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, оскільки останній не передавав транспортний засіб марки "Mercedes-BenzVito" реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 " будь-кому в користування (він не перебував в його користуванні взагалі) та він безпосередньо не поміщував його в митний режим "транзит".

Апелянтом не надано спростування вказаним обставинам.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги протокол опитування водія транспортного засобу ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 24.01.2020р. (а.с.53), оскільки останній згідно показів його брата ОСОБА_2 не володіє російською мовою, а перекладач на Молдавську мову під час опитування йому забезпечений не був.

У відповідності до матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_4 ( ОСОБА_14 ) є громадянином Молдова.

Так, відповідно до ст. 503 перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа органу доходів і зборів.

У відповідності до матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) є громадянином Молдови, однак з протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0129/40800/20 від 24.01.2020 року вбачається, що перекладач для здійснення перекладу під час опитування не залучався.

Протокол опитування головного державного інспектора ОСОБА_15 від 31.01.2020р. в справі про порушення митних правил №0129/40800/20 також суд не приймає до уваги, оскільки спростовується відеозаписами з пункту пропуску та поясненнями ОСОБА_16 . Окрім того, покази ОСОБА_15 є свідченнями про обставини справи зі слів ОСОБА_2 , а не безпосередньо сприйняті працівником. При цьому, зазначене опитування працівника митного органу було проведено саме після витребування адвокатом Поляком П.П. відеозаписів з пункту пропуску.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що внаслідок недоліку в роботі митного органу, працівник митного поста при ввезенні транспортного засобу особистого користування ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), переплутав документи та помилково вніс відомості в програмний інформаційний комплекс "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ інформацію про ввезення на митну територію України, через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Мамалига-Крива", митного поста "Кельменці" Буковинської митниці Держмитслужби автомобіль "MercedesBenzVito" реєстраційний номерний знак Польщі " НОМЕР_1 ", VIN код № НОМЕР_2 та поміщення його в режим "транзит" пасажиром транспортного засобу ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ). Внаслідок чого при виїзді з території України водієм та користувачем транспортного засобу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) на пункті пропуску працівниками митного органу було виявлено нібито порушення режиму "транзит".

Відтак, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що постанова в справі про порушення митних правил №0129/40800/20 від 13.03.2020р. підлягає скасуванню за відсутності складу адміністративного правопорушення (відсутні обов`язкові елементи об`єктивної сторони ч. 4 ст. 469 МК України) та викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо посилання апелянта на поміщення спірного транспортного засобу в режим "транзит" ОСОБА_2 впродовж 2019-2020 років, то колегія суддів вважає, що вказані обставини не стосуються предмету спору та не підтверджують вину ОСОБА_16 .

Разом з тим, приймаючи рішення про скасування оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не вирішено питання щодо закриття справи про порушення митних правил, в порядку, визначеному статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, з метою дотримання вимог ч.3 ст. 286 КАС України, скасовуючи постанову про порушення митних правил, колегія суддів вважає за необхідне закрити справу про порушення митних правил.

Стосовно посилання апелянта щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачем на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає, що згідно резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що вимоги позивача в цій частині не задоволено, а відтак, апеляційний суд не розглядає в цій частині вимоги ОСОБА_16 . Окрім того, у вказаній частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржувалось.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив стягнути з відповідача понесенні судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. З приводу вказаного клопотання судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію звіту (акт надання послуг) від 05.08.2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 05 серпня 2020 року.

При цьому, Звіт (Акт надання послуг) містить детальний опис наданих адвокатом послуг, кількість витраченого ним часу.

Водночас, судова колегія зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, колегія суддів вважає розмір вартості наданих послуг визначених в акті неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 7200 грн. як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.

Водночас, судова колегія вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 3600 грн.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 28 травня 2020 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у такій редакції: "Визнати протиправною та скасувати постанову в.о начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К. від 13 березня 2020 року у справі про порушення митних правил №0129/40800/20 про притягнення громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 469 МК України, а провадження по справі про порушення митних правил закрити."

В решті - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Буковинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3600 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 серпня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.