Справа № 440/972/20
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/972/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови.

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень від 16.12.2019 року № ПЛ5872/170/АВ/П та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 року № ПЛ5872/170/АВ/П/ТД-ФС.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю спірних рішень, оскільки відповідачем допущено порушення вимог законодавства, що регламентує порядок проведення перевірки та накладення стягнення, а також відсутністю належних доказів допуску до роботи громадянки ОСОБА_2 без укладення трудових договорів з позивачем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/972/20. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

25.03.2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 67-71/, в якому останній наполягає на дотриманні порядку проведення інспекційного відвідування за достатніх для цього підстав. Зазначає, що у зв`язку із надходженням звернення громадянина ОСОБА_3 відповідно до наказу управління від 04.12.2019 року № 264П "Про проведення заходів державного контролю" та направлення на проведення заходу державного контролю від 05.12.2019 № 2263 головним державним інспектором Братусь Л.О. проведено інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у діяльності ФОП ОСОБА_1 . Під час виходу на місце здійснення підприємницької діяльності позивача 05.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , (кафетерій " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") встановлено, що на робочому місці (за прилаком) знаходилась ОСОБА_2 , яка виконувала обов`язки продавця (здійснювала продаж товару). Будь - яких документів щодо оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування підприємцем не надавалось. За результатами інспекційного відвідування складені акт від 16.12.2019 №ПЛ5872/170/АВ. 20.01.2020 року за результатами розгляду справи винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5872/170/АВ/П/ТД-ФС у розмірі 125190,00 грн. Враховуючи, що інспекційним відвідуванням було встановлено факт допуску до роботи громадянки ОСОБА_2 без укладення трудових договорів управління не вбачає підстав для визнання вказаної постанови протиправною та її скасування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 12.08.2020 року позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

03.12.2019 року до Управління Держпраці у Полтавській області надійшов лист громадянина ОСОБА_3 , в якому останній повідомив, що "в місті Гадячі порушують закони, не оформляють людей на роботу та не платять офіційно зарплату та податки. Підприємці: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_6 не нехтують тим, що беруть на місяць попробувать працівника, а потім нічого не платять і кажуть не підходите". Просив вжити необхідних заходів /а.с. 74/.

04.12.2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято наказ № 264П "Про проведення заходів державного контролю", згідно з яким прийнято рішення провести заходи державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю: 1.23 Головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Л.Братусь, Я.Ягодівській у діяльності ФОП ОСОБА_1 . Підстава: звернення гр. ОСОБА_7 від 02.12.2019 року № 16-С1742/02 /а.с.73/.

05.12.2019 року головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Л.Братусь, Я.Ягодівською на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 04.12.2019 року №264П та направлення на проведення заходу державного контролю від 05.12.2019 року №2263 /а.с. 72/, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , (кафетерій " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), за результатами якого складено акт інспекційного відвідування №ПЛ5872/170/АВ від 16.12.2019 /а.с. 75-79/, у якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

16.12.2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області винесений припис про усунення виявлених порушень № ПЛ5872/170/АВ/П /а.с. 25, 26/.

20.01.2020 року Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5872/170/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено на позивача штраф у розмірі 125190,00 грн. /а.с. 41,42/.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпПУ державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Держпраці №8 від 04 лютого 2016 року, Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини четвертої статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року /далі Порядок № 823 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №823.

Так, згідно цього пункту Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився; - роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) за дорученням Прем`єр-міністра України; 9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) за запитом народного депутата; 11) у разі невиконання вимог припису.

Частина перша статті 6 Закону №877-V визначає підстави для здійснення позапланових заходів, до яких відносяться: - подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; - виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; - перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); - звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; - неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; - доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; - настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (частина друга статті 6 Закону №877-V).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону №877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

З`ясовуючи питання наявності визначених законодавством підстав для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 судом встановлено, що у спірному випадку здійснивши фактично позаплановий захід державного контролю позивача у формі інспекційного відвідування, відповідач підставою для такого контролю у розумінні вимог Закону №877-V та Порядку №823 визначив лист - звернення громадянина ОСОБА_3 від 02.12.2019 року /а.с. 73/.

Дослідивши зазначений лист як можливу правову підставу для здійснення позапланового заходу, суд зазначає, що він жодним чином не узгоджується з вимогами Закону №877-V та Порядку №823 для можливості його кваліфікації як підстави, яка б обумовлювала законність дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування, оскільки поміж вказаних у Законі №877-V та Порядку №823 підстав - відсутня така підстава, як проведення позапланового інспектування Держпрацею за зверненням фізичної особи, яка не є особою, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Так, Закон №877-V та Порядок №823 визначають ряд умов, за яких звернення фізичної особи є підставою для здійснення заходу державного контролю: таке звернення має бути зверненням саме працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю або зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин, тобто звернення має стосуватись порушень, що спричинило шкоду правам заявника; порушення прав заявника має бути підтверджено відповідними доказами (за наявності); позаплановий захід в такому разі здійснюється виключно за погодженням відповідного центрального органу виконавчої влади.

Вищевказані умови законодавства відповідачем не дотримані. Натомість, в якості правової підстави для проведення інспекційного відвідування відповідачем визначено звернення громадянина ОСОБА_3 від 02.12.2019 року, зміст якого зводиться виключно до повідомлення обставин порушення правил оформлення трудових відносин інших осіб. Зі змісту цього звернення слідує відсутність порушення особистих прав заявника зі сторони позивача у справі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при прийнятті рішення щодо призначення інспекційного відвідування відповідачем не взято до уваги, що звернення ОСОБА_3 , на яке здійснено посилання в наказі № 264П від 04.12.2019 року, є анонімним, і не може бути підставою для проведення перевірки.

Наведене підтверджується наявним в матеріалах справи листом Виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області від 06.08.2020 року № 04-09/2098, згідно якого ОСОБА_3 згідно реєстру територіальної громади м. Гадяч не зареєстрований в м. Гадяч Полтавської області, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 01.06.2017 року по даний час.

Таким чином, особа, яка підписала заяву, яка стала підставою для винесення наказу № 264П від 04.12.2019 року, є анонімною особою, відомості щодо реєстрації її місця проживання відсутні.

Отже, в силу приписів статті 8 Закону України «Про звернення громадян» заява ОСОБА_3 є анонімним зверненням і розгляду не підлягає.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 року у справі №818/312/16.

Крім того, суд звертає увагу, що звернення ОСОБА_3 стосувалось не позивача, а іншої особи - ОСОБА_1 , наказ № 264П "Про проведення заходів державного контролю" від 04.12.2019 року видано про проведення заходів у діяльності не позивача, а іншої особи - ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем було незаконно ініційовано та здійснено позаплановий захід державного контролю діяльності позивача, правовим наслідком чого, з врахуванням приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює матеріально-правові основи діяльності суб`єкта владних повноважень, є те, що такий незаконний захід контролю не може породжувати виникнення законних підстав для застосування до суб`єкта господарювання штрафу.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, за висновками якої невиконання вимог закону щодо процедури проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З приводу суті порушення, встановленого в ході інспекційного відвідування суд зазначає наступне.

Приймаючи оскаржувані припис та постанову Управління Держпраці у Полтавській області керувалося висновками, викладеними в акті інспекційного відвідування, про те, що між позивачем та гр. ОСОБА_2 існували трудові відносини і остання виконувала функції продавця, при цьому в порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України з нею не було укладено трудових договорів.

З такими висновками відповідача суд не погоджується та вказує на їх недоведеність.

Судом встановлено, що під час інспекційного відвідування відповідачем встановлено, що на робочому місці (за прилаком) знаходилась ОСОБА_2 , яка виконувала обов`язки продавця (здійснювала продаж товару).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 05.12.2019 року у кафетерії " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: Полтавська, 88 проходила стажування на посаду продавця з 03.12.2019 року. Режим роботи з 15-00 до 21-00. В її посадові обов`язки входить приготування кави, реалізація товару /а.с.82/.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 відмовилась від своїх пояснень від 05.12.2019 року, зазначила, що написала їх під диктовку інспектора.

Представник позивача на підтвердження правових підстав знаходження ОСОБА_2 у кафетерії " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 надав суду цивільно - правовий договір від 01.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язувалась виконати роботи з розвантаження, навантаження товару, прибирання приміщення та прилеглої території /а.с. 32/.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд зазначає, що факт знаходження ОСОБА_2 у приміщенні, без виявлення факту виконання вказаною особою конкретних трудових функцій не може достовірно свідчити про наявність між позивачем та ОСОБА_2 трудових відносин.

Ознаками, притаманними для трудового договору, є наявність обов`язку у особи виконувати роботу, визначену домовленістю з роботодавцем, додержання внутрішнього трудового розпорядку, наявність у роботодавця обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за дії гр. ОСОБА_2 , які не були передбачені цивільно - правовим договором від 01.12.2019 року, за умови не доведення факту допуску позивачем до роботи продавцем гр. ОСОБА_2 та поширення на неї внутрішнього трудового розпорядку.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що припис Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень від 16.12.2019 року № ПЛ5872/170/АВ/П та постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 року № ПЛ5872/170/АВ/П/ТД-ФС є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до статті 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи частини 9 статті 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 частини 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п. 269).

В підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги № 25 від 19 грудня 2019 року, укладений між позивачем та адвокатом Сергієнко В.І. /а.с. 50-51/, акт наданих послуг від 18 лютого 2020 року /а.с. 53/, рахунок - фактуру від 18.02.2020 року /а.с.52/, довідку від 18.02.2020 року /а.с.54/, рахунок - фактуру від 28.07.2020 року, довідку від 28.07.2020 року /а.с.177/, акт наданих послуг від 28.07.2020 року /а.с.178/ на загальну суму 10300 грн.

Зважаючи на вищевикладене, та беручи до уваги розмір витрат на оплату адвоката та його співмірність зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також співмірністю з ціною позову, суд вважає за необхідне стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3353,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10300,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014; ) про визнання протиправними та скасування припису та постанови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень від 16.12.2019 року № ПЛ5872/170/АВ/П.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 року № ПЛ5872/170/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3353,90 грн. (три тисячі триста п`ятдесят три гривні дев`яносто копійок) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10300,00 грн. (десять тисяч триста гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко