Справа № 824/1522/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1522/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір В.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

12 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Кузьмишина В.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року (ухвалене 04 березня 2020 року, повний текст рішення складено 10 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 13 листопада 2019 року №697 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни; визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 28 листопада 2019 року №188 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з 28 листопада 2019 року сержанта поліції ОСОБА_1 (0077456) поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області; поновлення сержанта поліції ОСОБА_1 (0077456) на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 29 листопада 2019 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що наказ про призначення службового розслідування не відповідає вимогам чинного законодавства, до складу комісії входили особи, зацікавлені в результатах службового розслідування. Позивач посилається на те, що факти його перебування в стані алкогольного сп`яніння та допущення до керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, не знайшли підтвердження під час службового розслідування. Крім того, апелянт стверджує, що застосування до нього найбільш суворого виду дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції України, з 15.06.2017 - на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (т.1 а.с.44-45).

Згідно з дорученням т.в.о. начальника Глибоцького відділення поліції Сідорова Ю.О. - заступнику начальника Глибоцького ВП Дамаскіну Д.І. було доручено: забезпечити прибуття 01 листопада 2019 року на 23-00 годину на інструктаж до села Михальча Сторожинецького району 10 працівників підпорядкованого особового складу відділення в однострої, серед яких поліцейського СРПП №1 Олійника Ю.В.; старшим групи визначено ст. ДОП СП Глибоцького ВП майора поліції ОСОБА_3 , з яким провести інструктаж, та о 22-00 годині 01.11.2019 у приміщенні Глибоцького ВП видати 10 комплектів спец.засобів (гумовий кийок, кайданки, газ дратівливої дії); наголосити задіяним працівникам, що у селі Михальча контроль за несенням служби працівниками поліції, інструктаж та розстановку сил і засобів будуть проводити т.в.о. начальника УПД ГУНП в Чернівецькій області полковник поліції ОСОБА_4 , начальник ВОПП ГУНП в Чернівецькій області підполковник поліції ОСОБА_5 та т.в.о. начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області підполковник поліції ОСОБА_6 (т.1 а.с.73-74).

Відповідно до доповідної записки заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області М.Горбана на ім`я начальника ГУНП в Чернівецькій області А.Дмитрієва від 02.11.2019 о 06 год 35 хв по вул.Гончара, 15 в м.Чернівці поліцейським УПП в Чернівецькій області ДПП НП України за порушення п.п.9.5 Правил дорожнього руху було зупинено автомобіль марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана ОСОБА_2 , який перебував поза службою, без однострою і вогнепальної зброї та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Разом з ОСОБА_2 в транспортному засобі перебували інші поліцейські, серед яких ОСОБА_1 . Під час проведення попередньої перевірки встановлено, що останні були задіяні для охорони публічної безпеки та правопорядку під час проведення заходів щодо пошкодження представниками Православної церкви України (ПЦУ) вхідних дверей Свято-Успенської Церкви УПЦ, що в с.Михальча Глибоцького району, однак самовільно залишили місце несення служби. З метою проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння поліцейських ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 останнім було запропоновано проїхати до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру, на що вони погодились. Однак, ОСОБА_1 раптово втік, сівши за кермо автомобіля, а інші в присутності керівництва відмовились від проходження медичного огляду. У зв`язку з наведеним, з метою надання правової оцінки діям вказаних поліцейських, запропоновано призначити службове розслідування (т.1 а.с.71-72).

Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області №1363 від 04.11.2019 призначено службове розслідування за фактом, викладеним у доповідній записці, утворено дисциплінарну комісію та затверджено її склад (т.1 а.с.68-69).

Дисциплінарною комісією проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, за наслідком якого 12.11.2019 складено висновок службового розслідування (т.1 а.с.49-67). За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, є такими, що підтвердились. Згідно з п. 5 висновку від 12.11.2019 за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, порушенні вимог п.п.1,4,6,11,13,14,15 ч.3 ст.1 Дисциплінарного Дисциплінарного статуту, п.1,2 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань, що у свою чергу є невиконанням вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України Про національну поліцію, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.66).

Відповідно до п.3 наказу ГУНП в Чернівецькій області від 13.11.2019 №697 за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, порушенні вимог пунктів 1,4,6,11,13,14,15 ч.3 ст.1 Дисциплінарного Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1,2 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018р. № 893, що, у свою чергу, є невиконанням вимог п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (т.2 а.с.2-6).

Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 №188о/с від 28.11.2019 "По особовому складу", за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено зі служби сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 28.11.2019р. (т.1 а.с.46).

Не погодившись з результатами службового розслідування та притягненням його до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції є правомірним, оскільки позивач вчинив дисциплінарний проступок, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що згідно з наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області №1363 від 04.11.2019 призначено службове розслідування за фактом, викладеним у доповідній записці, утворено дисциплінарну комісію та затверджено її склад (т.1 а.с.68-69).

Отже, підставою для призначення службового розслідування щодо ОСОБА_1 є доповідна записки заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області М.Горбана від 02.11.2019, якою начальника ГУНП в Чернівецькій області повідомлено про порушення, що мають ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №893 передбачено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Згідно з наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області №1363 від 04.11.2019 у зв`язку з виявленням дій поліцейських Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, які свідчать про наявність ознак дисциплінарного проступку, призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію та затверджено її склад (т.1 а.с.68-69).

При цьому в тексті вказаного вище наказу зазначено посади, прізвища та ініціали осіб, щодо яких встановлено відповідне порушення.

Таким чином, наказ начальника ГУНП в Чернівецькій області №1363 від 04.11.2019 про призначення службового розслідування прийнято з урахуванням положень Дисциплінарного статуту та Порядку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що включені до складу комісії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були зацікавлені у результатах службового розслідування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.15 Дисциплінарного статуту дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Згідно з ч.4 ст.15 Дисциплінарного статуту забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

В обґрунтування зацікавленості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позивач зазначає про те, що ОСОБА_10 склав доповідну записку, на підставі якої призначено службове розслідування, а ОСОБА_11 складав акти щодо відмови від проходження медичного освідування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Водночас, виявлення ознак дисциплінарного проступку, присутність на місці події, складання актів чи інша діяльність щодо фіксування порушень не підтверджують, що результати службового розслідування покращать службове становище або іншим чином вплинуть на вказаних вище осіб. ОСОБА_1 також не зазначає про наявність конфліктів з ОСОБА_10 або ОСОБА_11 та не надає доказів їх упередженого ставлення до позивача.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи позивача про зацікавленість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в результатах службового розслідування не знайшли свого підтвердження.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарних проступків, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.3 наказу ГУНП в Чернівецькій області від 13.11.2019 №697 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги працівника поліції, вимог пунктів 1,4,6,11,13,14,15 ч.3 ст.1 Дисциплінарного Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1,2 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (т.2 а.с.2-6).

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

П.1-2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 визначено обов`язки та заборони для поліцейських під час виконання службових обов`язків.

Згідно з п.3 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до п.7 розділу ІV Порядку кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Як встановлено з висновку службового розслідування від 12.11.2019, дисциплінарна комісія встановила в діях ОСОБА_1 такі дисциплінарні проступки:

1) самовільно залишив місце несення служби;

2) перебував в стані алкогольного сп`яніння;

3) достеменно знаючи про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, не вжив заходів щодо стримування його від вчинення правопорушень;

4) не поінформував керівника про виявлені порушення, в тому числі вчинені іншим поліцейським.

При цьому зазначення у висновку службового розслідування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази складання та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо позивача. Суд враховує відповідні обставини згідно з ч.6 ст.78 КАС України, яка передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінюючи висновок службового розслідування та доводи апеляційної скарги в частині залишення ОСОБА_1 місця несення служби, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

П.2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

З матеріалів справи встановлено, що 02.11.2019 згідно з вказівкою УПД ГУНП в Чернівецькій області на виконання доручення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП від 01.11.2019 року №10271, яке усно було доведено працівникам поліції, ОСОБА_1 був задіяний для несення служби по забезпеченню публічної безпеки та порядку в с.Михальча, під час міжконфесійного конфлікту, який набув значного суспільного резонансу на теренах Чернівецької області.

Відповідно до письмових пояснень заступника начальника Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_12 близько 22:00 год він прибув до відділення Глибоцького ВП, де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 провели з задіяними поліцейськими інструктаж та стройовий огляд. Після цього, отримали 10 комплектів спецзасобів по черговій частині і поїхали до с.Михальча, де був проведений інструктаж ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час інструктажу останні поділили задіяних на дві групи та визначили двох старших - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . До групи ОСОБА_2 , зокрема, входили поліцейські ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Інструктаж тривав приблизно 25 хвилин, після чого всі розійшлися по місцях несення служби (т.1 а.с.96-98).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не отримував спеціальні засоби, що спростовує факт перебування на службі, є необґрунтованими, оскільки згідно із записами в журналі 02.11.2019 старшому ДОП СП Глибоцького ВП ОСОБА_3 видано 10 комплектів спецзасобів, тобто на всю групу, направлену в с.Михальче (т.1 а.с.149).

Згідно з письмовими поясненнями від 04.11.2019, наданими ОСОБА_1 під час службового розслідування, позивач зазначив, що на зборах особового складу в Глибоцькому ВП його в усній формі повідомили про те, що він у складі 10 чоловік направлений до с.Михальча для забезпечення ОГП. Після прибуття в с.Михальча він отримав наказ залишатися до 09:00 год 02.11.2019 (т.1 а.с.92-95).

Зважаючи на встановлені у справі обставини та письмові пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач усвідомлював, що прибув у с.Михальча з метою забезпечення охорони публічної безпеки та громадського порядку біля культової споруди, тобто, для несення служби та виконання службових обов`язків.

Відповідно до відеозаписів з нагрудних бодікамер, долучених до матеріалів справи (т.2, а.с. 10) 02.11.2019 о 06:00 ОСОБА_15 перебував в м.Чернівці біля автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , під час оформлення матеріалів про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт залишення позивачем місця несення служби.

Відповідно до письмових пояснень позивача від 04.11.2019, що містять в матеріалах службового розслідування у зв`язку з погодними умовами, мінусовою температурою, він пішов до автомобіля грітися та заснув. Приблизно о 5 год ранку прокинувся в м.Чернівці, коли автомобіль був зупинений патрульними поліцейськими. На запитання до патрульних йому повідомлено, що до нього питань немає. Його колега зателефонував своєму знайомому, який відвіз їх на своєму автомобілі в с.Михальча, де він перебував до 09:00 год.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відповідач посилається на пояснення представника позивача в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поїхали до ОСОБА_2 додому поїсти, з будинку вийшли біля 06:00, підійшли до припаркованого автомобіля і в цей час до них підійшли поліцейські УПП м.Чернівці.

Водночас, в межах службового розслідування не підтверджено та не спростовано вказані ОСОБА_1 в письмових поясненнях обставини, не встановлено коли і яким чином ОСОБА_1 залишив с.Михальча, коли повернувся до с.Михальча, чи залишався там до 09:00 год.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що під час службового розслідування відповідачем не в повному обсязі встановлено обставини щодо самовільного залишення ОСОБА_1 місця несення служби.

Оцінюючи висновок службового розслідування та доводи апеляційної скарги щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до письмових пояснень начальника сектору кадрового забезпечення Сторожинецького ВП ОСОБА_16 за вказівкою заступника начальника управління-начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП Горбана М.К. 02.11.2019 близько 08:20 год ОСОБА_16 прибув в с.Михальча на місце події. Під час розмови з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 переконався, що за зовнішніми ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови) вони перебували у стані алкогольного сп`яніння та запропонував проїхати в ОНД м.Чернівці. Однак ОСОБА_1 , змішався з натовпом людей, які знаходилися на території церкви, та втік (т.1 а.с.88-91).

Відповідно до письмових пояснень поліцейських ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які оформляли матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 , разом з ОСОБА_2 в автомобілі перебували троє чоловіків з явними ознаками алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.99-101, 109-110).

В той же час висновки суду першої інстанції про те, що на відеозаписах з бодікамер поліцейських зафіксовано факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, а саме: нечітку ходу, мову, перебування без верхнього одягу, незважаючи на мороз, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано поведінку ОСОБА_2 . При цьому виявлена присутність позивача на цих відеозаписах не дає об`єктивної можливості перевірити перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а тому вказані вище відеозаписи з бодікамер поліцейських не можуть вважатися достовірними та достатніми доказами цих обставин.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.11.2019 позивач зазначив, що спиртних напоїв не вживав, їхати до Чернівецького обласного наркодиспансеру йому ніхто не пропонував (т.1 а.с.92-95).

Судом встановлено, що в матеріалах справи є акти про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння від 02.11.2019, складені щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1, а.с.204, 206).

При цьому акт проходженна або відмови від проходження медичного освідування щодо ОСОБА_1 складений не був.

Отже, наявність у позивача ознак алкогольного сп`яніння підтверджується виключно письмовими поясненнями, на противагу чому позивач у своїх письмових поясненнях спростовує вказані обставини.

Відповідно до висновку службового розслідування та письмових пояснень ОСОБА_16 позивач втік з місця події (с.Михальча).

Водночас, в матеріалах службового розслідування відсутні докази того, що посадові особи ГУ НП в Чернівецькій області вживали заходів для з`ясування місцезнаходження ОСОБА_1 з метою проведення медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння та встановлення підстав залишення місця події.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності акту медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою в перебуванні на службі (роботі) у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння доводи відповідача про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час проходження служби є необґрунтованими.

Відповідно до матеріалів службового розслідування з моменту залишення ОСОБА_2 місця водія автомобіля марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 та під час всього подальшого перебігу подій на місці події перебували поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , які не вживали жодних заходів щодо стримування ОСОБА_2 від вчинення ним неправомірних дій та інформування керівництва про вчинення ним адміністративних правопорушень, що передбачено Дисциплінарним статутом.

В той же час матеріали службового розслідування містять тільки висновок про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку за п. 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту. При цьому обгрунтованого посилання на достовірні відомості та відповідні їм докази бездіяльності позивача на місті несення служби та під час оформлення події за місцем зупинки автомобіля у місті Чернівці в матеріалах службового розслідування не зазначено. Відповідач не встановив та не перевірив вказані обставини, а у висновку службового розслідування не зазначено, в чому полягало порушення ОСОБА_1 обов`язку щодо стримування ОСОБА_2 від неправомірних дій.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що наведених в матеріалах службового розслідування фактів про невиконання ОСОБА_1 обов`язку щодо стримування ОСОБА_2 від вчинення неправомірних дій недостатньо для висновку про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку.

Згідно з висновком службового розслідування ОСОБА_1 не повідомив керівника про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень.

Обов`язок щодо інформування керівника про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції передбачений п.13 ст.1 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.11.2019 позивач зазначив, що його телефон розрядився, тому він не повідомив керівника про складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (т.1 а.с.92-95). Аналогічні за змістом пояснення надали ОСОБА_7 (т.1 а.с.76-79) та ОСОБА_8 (т.1 а.с.106-108).

Згідно з письмовими поясненнями поліцейських ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які оформляли матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 , особи, які перебували в автомобілі разом з ОСОБА_2 не зверталися за номерами телефонів керівників для повідомлення про подію (т.1 а.с.99-101, 109-110).

Таким чином, позивач мав можливість повідомити керівника за допомогою поліцейських ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , однак вказаною можливістю не скористався.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованого обрання до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Таким чином, вчинення поліцейським дисциплінарного проступку є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення, передбаченого Статутом.

При цьому наявність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку, його характер, обставини, за яких він був вчинений, визначаються за наслідками службового розслідування.

Під час апеляційного перегляду справи судом встановлено, що висновки службового розслідування щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та невжиття заходів стримування ОСОБА_2 від вчинення правопорушень не знайшли свого підтвердження.

Висновки службового розслідування про невиконання позивачем обов`язку щодо інформуваня керівника про порушення, вчинені іншими поліцейськими знайшли своє підтвердження під час службового розслідування, а самовільне залишення місця несення служби підтверджується частково.

Згідно зі службовою характеристикою від 06.11.2019 (т.1 а.с.11) ОСОБА_1 за час служби зарекомендував себе кваліфікованим та грамотним працівником, до виконання своїх слжбових обов`язків ставиться чесно та сумлінно. Сержант поліції ОСОБА_1 за час служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.

З урахуванням встановлених у справі обставин, зважаючи, що позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для застосування до ОСОБА_1 найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції, відсутні.

Таким чином, наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 13 листопада 2019 року №697 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни та наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 28 листопада 2019 року №188 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Відповідно до п. 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Згідно з абз.3 п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до абз.1 та абз.3 п.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою про доходи №7 від 11.01.2020 заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2019 року склала 10878,02 грн, за жовтень 2019 року - 10878,02 грн.

Кількість робочих днів за вересень і жовтень 2019 року 43.

З урахуванням наведеного середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 станом на день звільнення становить 505,95 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 29.11.2019 по 12.08.2020 складає 175 робочих днів.

Отже, сума середнього заробітку за період вимушеного прогулу складає 88541,25 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ч.9 ст.139 КАС України передбачено що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16 та від 16 серпня 2019 року у справі №755/6702/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Кирилюк і партнери в особі Кирилюк Т.А. укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги №154/19 від 18.11.2019 року (т.2 а.с.90-91).

У додатком №1 до Договору про надання юридичної (правової) допомоги №154/19 від 18.11.2019 року визначено диференціації юридичних послуг за категорією складності/вартістю та визначення орієнтовного часу на їх виконання (т.2 а.с.92-93).

Відповідно до звіту №2 до договору про надання юридичної (правової) допомоги №154/19 від 18.11.2019 року ОСОБА_1 надано юридичні послуги на суму 7600 грн. У вказаному звіті зазначено витрачений адвокатом час, категорію складності та розрахунок вартості на кожну з наданих послуг (т.2 а.с.95).

Згідно зі звітом №1 до договору про надання юридичної (правової) допомоги №154/19 від 18.11.2019 року ОСОБА_1 надано юридичні послуги на суму 9000 грн. У вказаному звіті зазначено витрачений адвокатом час, категорію складності та розрахунок вартості на кожну з наданих послуг (т.2 а.с.96).

Перевіривши подані позивачем письмові докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені в звітах №1 та №2 витрати на правову допомогу є співмірними заявленим позовним вимогам та відповідають складності справи з урахуванням предмету спору, змісту заявлених позовних вимог та обсягу обставин даного спору.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач подав банківські квитанції №151 від 12.12.2019 (т.2 а.с.97), згідно з якою ОСОБА_1 оплатив 9000 грн за надання правової допомоги за договором №154/19 від 18.11.2019 та №76 від 28.02.2020, згідно з якою ОСОБА_1 оплатив 7600 грн за надання правової допомоги за договором №154/19 від 18.11.2019

Згідно зі звітом №3 від 08.04.2020 до договору про надання юридичної (правової) допомоги №154/19 від 18.11.2019 року ОСОБА_1 надано юридичні послуги на суму 7400 грн (т.2 а.с.163).

Водночас, докази оплати позивачем витрат на правову допомогу в сумі 7400 грн. в матеріалах справи стороною не подані, тому підстав для відшкодування судових витрат на користь позивача в цій частині немає.

З урахуванням наведеного, оскільки письмовими доказами підтверджується сума понесених судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 16 600 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 13 листопада 2019 року №697 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 28 листопада 2019 року №188 о/с в частині звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з 28 листопада 2019 року.

Поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 29 листопада 2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул.Головна, 24, м.Чернівці, 58002; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентиф.код НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.11.2019 року по 05.08.2020 року в сумі 88 541,25 грн (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок одну гривню двадцять п`ять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентиф.код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул.Головна, 24, м.Чернівці, 58002; ) суму понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 16600 грн (шістнадцять тисяч шістсот гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 серпня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Кузьмишин В.М. Смілянець Е. С.