Справа № 120/4108/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

13 серпня 2020 р. Справа № 120/4108/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Жданкіна Наталія Володимирівна розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 09.11.2017 за №2551 про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 за №2243,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 09.11.2017 за №2551 про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 за №2243.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, суд доходить висновку, що у відкритті провадження в справі слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як випливає із норми ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 по справі № 826/19681/16 роз`яснено, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, в першу чергу, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що є власником земельної ділянки пл. 0,0534 га, кадастровий номер :03:026:0155, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ №062387 від 10.10.2012.

25.09.2015 рішенням Вінницької міської ради за №2294 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вирішено надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 320 кв.м.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 року за №2243 "Про затвердження актів комісії з розгляду земельних спорів" затверджено ати комісії з розгляду земельних спорів згідно додатків 1 та 2. Даним рішенням затверджено Акт №126 від 20.09.2017, яким комісія погодила межі земельної ділянки площею 320 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 , яка надана громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. .

Разом з тим, виконавчий комітет Вінницької міської ради 09.11.2017 прийняв рішення за №2551 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 року за №2243", яким вирішив внести зміни до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 за №2243 та додаток 1 викласти в новій редакції. В додатку №1 (акт №126 від 20.09.2017) встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною площею 351 кв.м. надана громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Однак, позивач вважає рішення відповідача №2551 від 09.11.2017 незаконним, та таким що підлягає скасуванню, оскільки на його думку, з його прийняттям відбулось незаконне відчудження частини земельної ділянки площею 66 кв.м. (600-534=66) від площі землі 600 кв.м., що належить йому на праві власності.

Проаналізувавши аргументи позивача, суд зазначає, що він оскаржує рішення відповідача від №2551 від 09.11.2017 з тих підстав, що цим рішеннями орган місцевого самоврядування має намір розпорядитися частиною належної йому на праві власності земельної ділянки, без його згоди

При цьому, як вже зазначалось вище, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

В даному ж випадку, порушення своїх прав позивач вбачає у наслідках, спричинених неправомірним, на його думку, рішенням, суб`єкта владних повноважень і ці наслідки пов`язані з порушенням права власності особи.

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, одночасно роз`яснивши позивачці можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області від 09.11.2017 за №2551 про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2017 за №2243.

Роз`яснити позивачу можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна