Справа № 208/1359/20
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2020-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1359/20
№ провадження 2-а/208/71/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Вілкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил на підставі ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 23 травня 2018 року на митну територію України ввіз автомобіль марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 . 11 лютого 2019 року здійснив розмитнення автомобіля зі сплатою добровільного внеску у розмірі 8500 грн., передбаченого Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України». 15 січня 2020 року ОСОБА_1 дізнався про те, що стосовно нього Заводським відділом державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області прийнято до виконання вказану постанову про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 винесену Волинською митницею ДФС. У вказану дату 15 січня 2020 року він отримав постанову про прийняття виконавчого ВП № 58201773 від 06.12.2019 р. та постанову Волинської митниці ДФС. Оскільки до 15 січня 2020 року позивач ніяких постанов не отримував, просить суд скасувати постанову Волинської митниці ДФС № 5290/20500/18 від 03.10.2018 про порушення митних правил, звільнити від сплати судового збору, поновити строк на оскарження та стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін, та наявними матеріалами справи.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягаючи на своїх позовних вимогах.

Представник відповідача Волинська митниця Держмитслужби в судове засідання не з`явився надіслав відзив на позовну заяву. Згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що було встановлено наявність адміністративного правопорушення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

03 жовтня 2018 року Волинською митницею ДФС винесено постанову № 5290/20500/18., якою позивач визнаний винним в порушення митних правил на підставі ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення штрафу в розмірі 8500 грн. Десятиденний строк перебування транспортного засобу в режимі транзиту, котрий встановлено ст. 95 МК України, позивачем дійсно перевищений.

Проте при розмитненні транспортного засобу марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , за перевищення строку перебування на митній території України, ним сплачено добровільний внесок у розмірі 8500 грн. при сплаті всіх інших митних платежів.

Позивач ОСОБА_1 дізнався про те, що стосовно нього Заводським відділом державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області прийнято до виконання вказану постанову про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 винесену Волинською митницею ДФС. У вказану дату 15 січня 2020 року він отримав постанову про прийняття виконавчого ВП № 58201773 від 06.12.2019 р. та постанову Волинської митниці ДФС. Звернувся до адвоката Шевченко С.С. за правовою допомогою, але 15.01.2020 р. він виїхав у відрядження з м. Києва до м. Вінниці, де перебував до 25.02.2020 р., в зв`язку з чим, строк звернення за оскарженням постанови був пропущений, тому просить суд поновити його.

Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення, вважає постанову винесено з порушенням чинних приписів Митного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

В порушення вище зазначеної норми справа розглянула за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не отримав від Волинської митниці ДФС інформації щодо дати та часу розгляду справи № 5290/20500/18. Протокол складався в порушення вимог ст.494 Митного кодексу України, тому позивач не міг скористатись правом встановленими ст. 498 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 23 травня 2018 року на митну територію України ввіз автомобіль марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС з метою транзиту через митну територію України відповідно до ч.1 ст.381, ст. 90 Митного кодексу України.

Ст. 95 Митного кодексу України передбачено строки транзитних перевезень залежно від виду транспортного засобу, зокрема для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці -5 діб).

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Крім цього п. 8 вказаного Закону доповнено підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України пунктом 49, згідно з яким здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених пунктом розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від відповідальності, передбаченої пунктом 206.16 статті 206 та пунктом 218.3 статті 218 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

В п. 1 розділу II вказаного Закону зазначено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, але не раніше набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Також, 25.11.2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року.

Відповідно до п. 13 вказаного Закону розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України доповнено пунктами 92 та 93 такого змісту, відповідно до яких тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, п. 93 установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Відповідно до групи 87 Додатку до Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року № 584-VII до коду 8703 відносяться автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі

В пункті 33 митної декларації позивача зазначено код товару 8703 33 90 30. До вказаного коду відносяться товари, віднесені до коду 8703, котрим понад 5 років.

За таких обставин товарна позиція розмитненого ним автомобіля підпадає під дію пунктів 92 та 93 «Прикінцевих та перехідних положення» Митного кодексу України.

Також встановлено судом, що при митному оформленні належного транспортного засобу марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_2 ввезено на митну територію України в режимі «транзит» 11.01.2019 року добровільно сплатив кошти в сумі 8500 грн. та здійснив митне оформлення належного автомобіля для його подальшого вільного використання на території України.

При цьому кошти в сумі 8500 грн. він сплатив ще до отримання спірної постанови, а саме 11.02.2019 року згідно з квитанцією № 0.0..1.

Таким чином позивач в повному обсязі та в установлений строк виконав вимоги, передбачені пунктами 92 та 93 «Прикінцевих та перехідних положення» Митного кодексу України, здійснив митне оформлення транспортного засобу, сплатив, окрім митних платежів, 8500 грн. - п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вказана сума повністю кореспондується з розміром санкції, передбаченою ч. 3 ст. 470 МК України) та звільнений від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 470 Митного кодексу України, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

23.06.2020 року відповідачем поданий відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому вказує на безпідставність позову, оскільки Митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , в діях якого у справі про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 встановлено ознаки порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Також вказує, що постанова в справі про порушення митних правил винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України; адміністративне стягнення накладено в межах строку, передбаченого ст. 467 МК України.

Також вказує, що за результатами моніторингу дотримання громадянами вимог митного режиму транзиту та з інформації, що містить АСМО «Інспектор» та ЄАІС було встановлено, що 23.05.2018 року о 14:34 гр. України ОСОБА_1 ввезено автомобіль BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та станом на 15.09.2018 його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Під час проведення митних формальностей при ввезенні вищевказаного автомобіля на митну територію України, громадянину України ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст. 95 МК України та попереджений про адміністративну відповідальність за порушення терміну транзиту, що підтверджується витягом з АСМО «Інспектор» за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (розділ - Примітки), міститься у матеріалах справи про ПМП № 5290/20500/18.

Позивач викликався до Волинської митниці ДФС на м/п «Ягодин» від 04.07.2018 року №ФОП-8305/20/03-7061-63, рекомендованим повідомленням лист №555, для надання відповідних пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля, однак позивач на Волинську митницю ДФС не прибув.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , більше ніж на 10 діб.

Відповідно до ч.1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

По даному факту посадовою особою Волинської митниці ДФС був складений протокол про порушення митних правил від 16.09.2018 року №5290/20500/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Розгляд справи було призначено на 03.10.2018 року на 10.00 год. за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС.

Враховуючи відсутність будь яких повідомлень, клопотань, листів чи заяв від позивача, та зважаючи на належне повідомлення останнього про дату та час розгляду справи про ПМП у відповідності до ч. 4 ст. 526 МКУ справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення.

Примірник постанови від 03.10.2018 року №ФОП-13648/20/03-70-20-03 був відправлений на адресу позивача супровідним листом 05.10.2018 р..

Вважає, що Волинською митницею ДФС було вжито всіх можливих заходів для забезпечення всіх процесуальних прав ОСОБА_1 передбачених статтею 498 Митного кодексу України.

Також вказує, що оплата добровільного внеску, при митному оформленні транспортного засобу, в даному випадку не звільняє позивача від сплати штрафу, з огляду на наступне.

Відповідно до МК України Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 МК України, органу доходів і зборів призначення повинні бути представленні товар, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 МК України (частина п`ята статті 102 МК України).

Абзацом другим пункту 93 передбачено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Таким чином, митне оформлення засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів на суму 8500 грн. не звільняє особу від обов`язку сплатити штраф накладений за вчинення правопорушень, передбачених статтями 470, 481 МК України, якщо постанова у справі про порушення митних правил набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорту.

Постанова 5290/20500/18 датована 03.10.2018 року та набирала законної сили 13.10.2018 року.

Декларація Форми МД-2 про митне оформлення транспортного засобу датована 11.02.2019 року.

Таким чином позивач не звільняється від сплати штрафу передбаченим ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки митне оформлення даного транспортного засобу він здійснив після набрання юридичної сили даної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Адміністративне стягнення накладено в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України.

Волинською митницею ДФС вірно кваліфіковано дії позивача ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав, вважає, що посадова особа Волинської митниці ДФС при розгляді справи про порушення митних правил №5290/20500/18 та винесенні постанови від 03.10.2018 року діяла у межах та у спосіб, що визначенні чинним законодавством.

Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил №5290/20500/18 від 03.10.2018 року .

Суд, вивчивши матеріали позову, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно положень ч. 1 ст. 286 КАС України Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2018 року Волинською митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил №5290/20500/18, згідно з якою громадянина України ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені порушення ситних Правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Відповідно до ст. 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно частини 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як передбачено частинами 1, 2 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 90 Митного кодексу України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно положень частини 3 ст. 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлений строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Отже, перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення транспортного засобу ввезеного на митну територію України більше ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно із ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, службової записки старшого державного інспектора ВМО № 3 м/п «Ягодин» було вжито заходів щодо виявлення порушень громадянами термінів транзиту відносно транспортних засобів особистого користування у травні 2018 року та встановлено, що 23.05.2018 року о 14.34 год. на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФГ громадянином України ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України. Однак станом на 15.09.2018 року вказаний транспортний засіб не вивезено та в інший режим не переведено.

З огляду на зазначене, посадовою особою контролюючого органу було встановлено, що позивач перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ввезеного на митну територію України більше ніж на 10 діб.

По даному факту 16 вересня 2018 року інспектором ВМО № 3 м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС Мушка М.І. відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №5290/20500/18 за ознаками ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Вказані обставини не заперечуються також і позивачем, що вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів.

Також встановлено, що примірник зазначеного протоколу був направлений позивачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом. Разом з цим, у вказаному листі позивача було також повідомлено, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 03.10.2018 року о 10.00 год. на Волинській митниці ДФС.

03.10.2018 року розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України відповідачем було прийнято постанову у справі про порушення митних правил №5290/20500/18, якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. У вказаній постанові зазначено, що дата набрання нею законної сили - 13.10.2018 року.

Копія вказаної постанови супровідним листом була направлена ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 за трекинговий № НОМЕР_4 , але повернуто за закінченням терміну зберігання.

Також з матеріалів справи вбачається, що вказане поштове відправлення надійшло до сортувального центру у м. Луцьк, що стверджується відповідним штампом на конверті та не заперечувалося відповідачем у письмовому відзиві на адміністративний позов. Відповідно вказане поштове відправлення і не могло бути отримане позивачем у строк, тобто до набрання оскаржуваною постановою законної сили. Позивач посилався, що спірну постанову він отримав лише 15.01.2020 року разом з постановою Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське про відкриття виконавчого провадження. До суду з даним позовом позивач звернувся 28.02.2020 року, тобто з пропуском встановлений законом процесуальний строк для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. А тому суд вважає, що строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 на оскарження постанови у справі про порушення митних правил №5290/20500/18від 03.10.2018 року має бути поновленим

Звертаючись зданим позовом до суду позивач просить скасувати постанову Волинської митниці ДФС від 03.10.2018 року у зв`язку із тим, що ним, ще до отримання оскаржуваної постанови, та у встановлений законом термін, а саме пунктами 92 та 93 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, було виконано всі необхідні дії пов`язані із проведенням розмитнення автомобіля BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до приписів ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього».

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, що набув чинності 25.11.2018 року, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону №2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту».

Таким чином, оскільки Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» було передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 МК за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розумінні ст. 58 Конституції України скасовує або іншим чином пом`якшує відповідальність особи, а тому має зворотну силу в часі.

Позивачем надано докази, що він виконав усі умови, що передбачені абзацом 1 пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, і перебував у процесі здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу щодо якого не були дотримані строки митного режиму транзиту (автомобіля марки BMW, модель X5, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ) - здійснював митне оформлення даного транспортного засобу, яке завершив та 11.02.2019 року, тобто вже після притягнення його до адміністративної відповідальності), але в межах 180-денного строку, визначеного вищевказаним Законом.

За таких умов до позивача мають бути застосовані положення абз. 2 пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, що були внесені до Митного кодексу на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», і він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем були виконані всі необхідні дії пов`язані із розмитнення транспортного засобу ввезеного ним на митну територію України в порядку та у строки, визначені пунктами 92 та 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, а саме протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», тому, на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому, приходить до висновку про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 року про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та притягнення його адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

У зв`язку із проведенням позивачем митного оформлення автомобіля та виконання при цьому усіх умов для його звільнення від відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, суд прийшов до висновку про те, що скасовуючи спірну постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.10.2018 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід одночасно також закрити.

Крім того позивачем були понесені витрати на правничу (правову) допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.2 ст. 134 ЦПК України, у відповідності до якої, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов`язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять наступні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача, а саме: копію договору про надання професійної правової допомоги №1510/2019 від 15.10.2019 письмове доручення на ведення справи та подачі позову до суду, ордер на надання правничої допомоги.

Разом з тим, суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати калькуляцію погодинної вартості правової допомоги, яка має бути передбачена договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором (звіті про надання правової допомоги).

Калькуляція платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

Водночас, суд наголошує, документи надані представником позивача, про надану правову допомогу не містить розрахунків погодинної вартості послуг, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити співмірність наданих послуг з витраченим часом, складністю справи та сумою, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Суд наголошує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Угоди щодо розміру гонорару за надання правової допомоги та порядок його оплати, а також доказів про фактичний розмір та суму витрат, на правничу допомогу адвоката у відповідності до вимог ст.134 КАС України, суду не надано. Крім того, при зверненні до суду позивач не сплачував судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правничою допомогою.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 7, 9, 33, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 90, 95, 458, 470, 481, 491, 526, п.п. пунктами 92 та 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, ст. ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду на оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 року винесену Волинською митницею Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Постанову в справі про порушення митних правил № 5290/20500/18 від 03.10.2018 року винесену Волинською митницею Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відомості сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 (адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач - Волинська митниця Держмитслужби, Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична,13);

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.