Справа № 130/1661/20
Суддя: Мельник А. Г.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 130/1661/20
У Х В А Л А

про залишення адміністративного позову без руху

12 серпня 2020 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Мельник А.Г., перевіривши виконання вимог статей 122, 160, 286 КАС України по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , до головного спеціаліста інспектора з паркування відділу Паркування департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича, який знаходиться за адресою вул. Соборна, 59 м. Вінниця, про визнання протиправною та скасування постанови серії ІВ №00003551 про накладення адміністративного стягнення від 13 липня 2020 року,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з цим адміністративним позовом і просив визнати незаконною та скасувати постанову головного спеціаліста інспектора з паркування відділу Паркування департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Я.В. серії ІВ №00003551 від 13 липня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в автоматичному режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно із розпорядженням в.о. голови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля К.А. ця справа передана на розгляд Шаргородського районного суду Вінницької області в порядку, визначеному статтею 29 КАС України.

Ознайомившись з цим адміністративним позовом, вважаю, що він не відповідає вимогам статті 161 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В адміністративному позові позивач зазначив, що на підставі статті 288 КУпАП він звільнений від сплати судового збору за подання цього адміністративного позову.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (як і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті)) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведеним вище нормам статті 288 КУпАП кореспондують положення підпункту 2 частини першої статті 20 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих положень убачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України "Про судовий збір») державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI .

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17 зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 25 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від раніше висловленої Верховним Судом України висновку, який був висловлений в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Отже, позивачем при надісланні позовної заяви до суду не додано документ, який підтверджує сплату судового збору.

За подання до суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому до сплати підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн.

Крім цього, в позовній заяві позивач посилається на фотоматеріали, розміщені на сайті, однак до матеріалів позовної заяви їхні копії не додає. З огляду на те, що справи цієї категорії мають скорочені строки розгляду та розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, звертаю увагу позивача на те, що відповідно до вимог частини четвертої статті 161 КАС України він зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що цей адміністративний позов слід залишити без руху, надавши позивачу можливість надати суду оригінал документу, який підтверджує сплату судового збору та всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста інспектора з паркування відділу Паркування департаменту енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Безверхнього Ярослава Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ІВ №00003551 про накладення адміністративного стягнення від 13 липня 2020 року, - залишити без руху, надавши позивачу строк тривалістю п`ять днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК