Справа № 640/5214/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Київ № 640/5214/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича
треті особиОСОБА_2 Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловська Валентина Георгіївна
про визнання протиправними та скасування постанов,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про відкриття виконавчого провадження ВП № 61335439 від 19.02.2020;

2) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61335439 від 19.02.2020;

3) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про арешт майна боржника ВП № 61335439 від 19.02.2020;

4) визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про арешт коштів боржника ВП № 61335439 від 20.02.2020.

Ухвалою від 12.03.2020 вжито заходи забезпечення позову та до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №640/5214/20 зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 10 липня 2019 року, який зареєстрований в реєстрі за №6541 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сум: 1) заборгованості в розмірі 2 300 000,00 грн за договором позики, посвідченим 01.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. за реєстром №4233; 2) витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 33 000,00 грн, у виконавчому провадженні №61335439, відкритому постановою від 19.02.2020 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2020 відкрито спрощене провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що виконавчий напис на підставі якого відкрито спірне виконавче провадження є підробленим, а у позивача відсутні будь-які зобов`язання перед ОСОБА_2 .

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що наданий до примусового виконання виконавчий напис цілком відповідає вимогам до виконавчого документа, що ставляться Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок чого підстав для повернення виконавчого документа стягувачу або відмови у відкритті виконавчого провадження не було.

Третя особа ОСОБА_2 із заявами / клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа 2 - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловська Валентина Георгіївна надала до матеріалів справи письмові пояснення в яких підтвердила доводи позивача про те, що виконавчий напис, який став підставою для відкриття спірного виконавчого провадження нею не видавався.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61335439 з метою примусового виконання виконавчого напису №6541, виданого 10.07.2019 нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською Валентиною Георгіївною про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Київським РВ Сімферопольського МВ ГУ МВС України в Криму, 24.05.1996 року, ІПН НОМЕР_2 , що проживає за адресою : АДРЕСА_1 , та яка ніде не працює - на підставі Договору позики, посвідченого 01.12.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г. за реєстром № 4233 на користь Позикодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Київ, паспорт НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Київі , 31.08.2012 року, ІПН НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суму заборгованості у розмірі 2300000,00 (два мільйони триста тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису: - 33000,00 (тридцять три тисячі) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису; - усього 2333000,00 (два мільйони триста тридцять три тисячі) гривень 00 копійок. Боржник: ОСОБА_1

В подальшому, як свідчать матеріали справи та підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, приватним виконавцем прийнято постанови: про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61335439 від 19.02.2020; про арешт майна боржника ВП № 61335439 від 19.02.2020; про арешт коштів боржника ВП №61335439 від 20.02.2020.

Однак, як зазначає представник позивача, ОСОБА_1 фактично не має жодного відношення до виконавчого напису №6541 від 10.07.2019 та договору позики, на підставі якого вчинений виконавчий напис, оскільки дані документи складені невідомими позивачу особами з метою неправомірного заволодіння коштами позивача, які знаходяться на банківському рахунку останньої в АТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку про те, що примусовому виконанню підлягають лише офіційні документи, які в даному випадку мали бути складені і посвідчені третьої особаю-2 - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською Валентиною Георгіївною.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, серед іншого: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Пунктом 6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Проаналізований судом наявний в матеріалах справи виконавчий напис у вигляді засвідченої копії за формою повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», які ставляться до виконавчого документа.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що оскільки виконавчий напис повністю відповідає вимогам, які ставляться законом до виконавчого документа, у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону.

Одночасно, Законом на приватного виконавця не покладено обов`язку встановлювати достовірність інформації, що наведена у виконавчому документі.

Разом з тим, представником позивача - адвокатом Костіним М.К. до матеріалів справи додано належним чином засвідчену копію Листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловської Валентини Георгіївни від 27.02.2020, в якому ОСОБА_3 серед іншого повідомляє, що 01 грудня 2017 року нею не посвідчувався Договір позики грошових коштів за №4233, реєстрові номери в її реєстрі нотаріальних дій в цей день зовсім інші, фізична особа на прізвище ОСОБА_2 за вчиненням нотаріальної дії не зверталась, підпис на договорі нею ніколи не проставлявся та не відповідає зразку її підпису, бланк на якому вчинено нотаріальну дію нею не було отримано та ніколи не використовувався. 10 липня 2019 року ОСОБА_3 не вчинявся Виконавчий напис за №6541, реєстрові номері в цей день не відповідають зазначеному реєстровому номеру в реєстрі нотаріальних дій.

До того ж, безпосередньо від приватного нотаріуса Орловської В.Г. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_3 підтверджує, що 01 грудня 2017 року нею не посвідчувався Договір позики грошових коштів за №4233, реєстрові номери в її реєстрі нотаріальних дій в цей день зовсім інші, фізичні особи на прізвище ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за вчиненням нотаріальної дії не зверталися, підпис на договорі нею ніколи не проставлявся, та не відповідає зразку її підпису, бланк НМТ 463255, на якому було вчинено нотаріальну дію нею не було отримано та ніколи не використовувався, печатка, проставлена на документі не є її печаткою; 10 липня 2019 року нею не вчинявся Виконавчий напис за реєстровим №6541, реєстрові номери в цей день не відповідають зазначеному реєстровому номеру в її реєстрі нотаріальних дій, бланк ННН №128854, на якому було вчинено нотаріальну дію, нею не був отриманий та ніколи не використовувався, підпис на нотаріальному документі не відповідає її власному підпису, печатка, проставлена на документі не її печаткою.

Додатково ОСОБА_3 повідомила, що зазначені вище бланки на яких було викладено підроблені документи у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних Документів було отримано та витрачено іншими нотаріусами на свої нотаріальні дії.

На переконання суду, вказані обставини свідчать на користь того, що виконавчий напис на підставі якого відкрито спірне виконавче провадження не є офіційним документом, як наслідок, не може створювати жодних юридичних наслідків, які пов`язані з його видачою.

За таких обставин, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі документа, що не має юридичної сили, то постанову про відкриття виконавчого провадження, а також інші постанови, що прийняті відповідачем в межах даного виконавчого провадження не можна вважати правомірними.

До того ж, приходячи до переконання про неправомірність постанови про відкриття виконавчого провадженні і, як наслідок, інших оскаржуваних постанов, суд приймає до уваги наступне.

Згідно частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, серед іншого, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина друга статті 24 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.05.2014 позивач проживає та зареєстрована в АДРЕСА_3 .

Вказана адреса реєстрації позивача також підтверджується інформацією на стор.14 паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Однак, маючи три дні для вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання відповідач на власний розсуд не перевірив місця проживання, перебування позивача. Одночасно відповідачем не надано доказів того, що робота боржника або її майно знаходяться в м. Харків, внаслідок чого виконавче провадження щодо позивача відкрито не за місцем проживання, перебування фізичної особи-боржника, а в іншому виконавчому окрузі - місті Харкові.

В той же час, як зазначає позивач, відповідно до Договору вкладу «Стандарт» строковий на 12 місяців від 13.03.2019, на банківському рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк» перебувають кошти в сумі 94 178,00 доларів США.

Платіжною вимогою №61335439 від 20.02.2020, що складена приватним виконавцем Близнюковим Юрієм Володимировичем, яка адресована АТ КБ «Приватбанк», вимагається стягнути з ОСОБА_1 2 566 300,00 грн в рамках виконавчого провадження №61335439.

На виконання постанови про арешт коштів від 20.02.2020 були арештовані грошові кошти Позивача, які знаходяться на рахунку, відкритому в ПАТ «ПриватБанк» в сумі 94 178,00 доларів США.

Відомості про Позивача були внесені до Єдиного реєстру боржників (https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

Отже, оскільки спірні акти індивідуальної дії безпосередньо впливають на майнові права позивача, з метою захисту таких прав суд вважає за необхідне скасувати спірні постанови.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про відкриття виконавчого провадження ВП № 61335439 від 19.02.2020.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 61335439 від 19.02.2020.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про арешт майна боржника ВП № 61335439 від 19.02.2020.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про арешт коштів боржника ВП № 61335439 від 20.02.2020.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4855,40 грн (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять грн 80 коп.) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович (61057, м. Харків, Майдан Конституції, 21/2, кімната 3-А).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович