Справа № 540/573/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/573/20
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Юг» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Юг» (далі ТОВ «Альфа-Юг») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі Київська митниця) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100110/2020/000006/4 від 03 лютого 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у органу Держмитслужби законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товарів, резервного методу, оскільки товариством був наданий повний пакет документів, необхідний для митного оформлення товарів за основним методом за ціною договору (контракту).

Так, аналізуючи підстави, зазначені в рішенні про коригування митної вартості, товариство вказує, що воно не містить, передбачених законодавством підстав для невизнання заявленої ним митної вартості. На думку позивача, митний орган не надав належну оцінку поданим документам, які підтверджують визначену митну вартість товару за основним методом, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, позов ТОВ «Альфа-Юг» задоволено.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для митного оформлення товару за основним методом, надано усі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

На думку суду, Київська митниця не довела належними та допустимими доказами, що подані позивачем до митного оформлення документи, не надавали можливість визначити митну вартість товарів за ціною контракту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Київська митниця подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотивуючи свої доводи скаржник зазначив, що декларант не надав всіх документів для підтвердження митної вартості товарів, зокрема, митну декларацію країни відправлення. Також не надано переклади на українську мову наданих документів, відповідно до статті 254 Митного кодексу України.

Також апелянт зазначає, що контрактом не передбачено, що вартість пакування та упаковки включено до вартості товару. Також неможливо встановити порядок та умови оплати за товар.

За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної митної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних товарів за вищими рівнями митної вартості.

ТОВ «Альфа-Юг» не скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

24.01.2020 року між ТОВ «Альфа-Юг» та «ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI» (Туреччина) укладено зовнішньоекономічний контракт №240120АТА на постачання товару, відповідно до якого продавець постачає, а покупець приймає та оплачує товар в кількості та асортименті, що визначаються у відповідних товарно-супровідних документах, у тому числі в рахунках-фактурах (інвойсах).

На виконання умов даного контракту «ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI» поставлено товар грейпфрути різних видів, призначені для громадського харчування, не в паперовій упаковці, вагою нетто 21000 кг, вартістю 7140 доларів США.

03.02.2020 року декларантом для митного оформлення товару до Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA100110/2020/600890, у якій визначено митну вартість товару за ціною договору (за основним методом) у сумі 7140 доларів США, що становить 178 709,92 грн. (0,34 дол. США/кг).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу було подано:

- рахунок-фактуру (інвойс) від 27.01.2020 р. № АТМ017;

- автотранспортну накладну від 27.01.2020 р. б/н;

- фітосанітарний сертифікат від 27.01.2020 р. № ЕС/ТR А 3959934;

- сертифікат про походження товару форми А від 27.01.2020 р. № 0070418;

- зовнішньоекономічний контракт від 24.01.2020 р. № 240120АТА;

- договір про надання послуг митного брокера від 16.12.2019 р. № 12/1;

- заяву декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари не є генетично модифікованим організмом від 31.01.2020 р.;

- інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 5109903 від 31.01.2020 р.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації митної вартості товару, митний орган направив позивачу повідомлення, у якому зазначив, що наявна в органах Держмитслужби інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. У зв`язку з цим, запропоновано надати додаткові документи, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- прас-листи виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також зазначено, що відповідно до статті 254 Митного кодексу України необхідно надати переклад українською мовою наданих документів.

03.02.2020 року позивачем надано прайс-лист від 21.01.2010 року та висновок Торгово-промислової палати від 03.02.2020 року № Ц-141.

Розглянувши подані позивачем документи, 03.02.2020 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100110/2020/000006/4, згідно якого митна вартість товару скоригована за резервним методом визначення митної вартості у розмірі 1,4 дол. США/кг.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у гр.33 спірного рішення зазначив, що декларант не надав всіх документів для підтвердження митної вартості. Митна декларація країни відправлення не надана. Відсутні дані про виробника товару. Декларантом не надано переклади на українську мову наданих документів.

Крім того, у рішенні зазначено, що відповідно до п.6 зовнішньоекономічного контракту від 24.01.2020 року № 420120АТА зазначено, що:

- товар повинен бути належно упакований. Контрактом не передбачено, що вартість пакування та упаковки включено до вартості товару. Відповідно до п.7 контракту та наданих товаросупровідних документів неможливо встановити порядок та умови оплати за товар;

- декларантом не надано інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: відсутня інформація щодо вартості пакування та вартості самої упаковки;

- враховуючи неможливість застосування попередніх методів запропоновано визначити митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, які щонайбільшою мірою ґрунтуються на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях та становить 1,4 дол. США/кг. Також повідомлено, що у органу Держмитслужби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібного товару, оформленого іншими суб`єктами ЗЕД (МД від 26.12.2019 р. № UA100410/2019/226017, від 26.12.2019 р. № UA100310/2019/667656).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2020/00007.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 Митного кодексу України ).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги про правомірність коригування митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Однією з підстав коригування митної вартості товарів стало те, що контрактом не передбачено, що вартість пакування та упаковки включено до вартості товару. Тобто, на думку митного органу, відсутня інформація щодо вартості пакування та упаковки, що вплинуло на митну вартість заявленого позивачем товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність такого висновку.

Так, відповідно до п.6.1 контракту від 24.01.2020 року № 240120АТА товар повинен бути упакованим в стандартну комерційну упаковку, що повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та при проведенні вантажно-розвантажувальних робіт.

Пунктом 3.1 контракту передбачено, що продавець відвантажує товар на умовах СРТ Херсон, або інших умовах, що підтверджується відповідними товарно-супровідними документами.

Згідно інвойсу від 27.01.2020 року № АТМ017 поставку товару здійснено на умовах СРТ Київ.

Термін «фрахт/перевезення оплачено до ...» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором (ст.А.1 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати).

Відповідно до ст.А.9 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

За таких обставин, за умовами поставки СРТ, пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а тому пакування включено в ціну поставленого товару.

Тому, апелянт дійшов помилкового висновку щодо відсутності інформації про вартість пакування та упаковки, оскільки така інформація включена в ціну поставленого товару.

Слід також зазначити, що згідно експертного висновку Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати від 03.02.2020 року № Ц-141, в результаті аналізу наданих документів та з урахуванням цінової пропозиції експортера свіжого грейпфрута, що ввозиться в Україну згідно контракту від 24.01.2020 року № 240120АТА, експертом встановлено, що вартість товару з урахуванням величини партії, форми оплати, витрат на транспортування та умов поставки (СРТ - Київ) відповідає кон`юнктурі ринку і на дату експертизи становила 0,34 дол. США/кг, як і заявлено позивачем при розмитненні товару.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що декларантом не надано копію митної декларації країни відправлення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що такий документ є додатковим для підтвердження або перевірки відомостей, зазначених у митній декларації та його обов`язкове подання не передбачено ч.2 ст.53 Митного кодексу України, де міститься перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Також є безпідставним посилання апелянта на те, що неможливо встановити порядок та умови оплати за товар.

Так, відповідно до п.7 контракту від 24.01.2020 року № 240120АТА, який передбачає умови оплати, валютою контракту є долар США. Згідно з даним контрактом, вартість отриманого товару оплачується продавцю не пізніше, ніж по закінченні 90 календарних днів від дати прибуття товару до українського пункту призначення.

Отже, вказаним контрактом чітко передбачені умови оплати за поставлений товар.

Щодо посилання апелянта на те, що не надано переклади на українську мову наданих документів, слід зазначити, що статтею 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Як зазначає позивач, при поданні митної декларації він надав оригінали первинних документів, у тому числі на іноземній мові.

Митниця, вимагаючи переклад документів, не зазначила їх перелік, а також не повернула їх декларанту для виконання такої вимоги.

Окрім того, митний орган не зазначив, які дані в документах, складених іноземною мовою, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Понад те, митний орган аналізував документи позивача, складених іноземною мовою, надавав їм оцінку, вказуючи на те, що їх числові значення не підтверджує митну вартість товару.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність перекладу даних документів на українську мову не вплинули не заважали митному органу перевірити їх зміст та визначити митну вартість.

Посилання апелянта на те, що у органу державної митної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних товарів за вищими рівнями митної вартості також не може бути підставою для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів.

По-перше, апелянт не надав жодних доказів наявності такої інформації.

По-друге, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З огляду на викладене, колегія суддів поділяє позицію суду першої інстанції, що ТОВ «Альфа-Юг» надало для митного оформлення імпортованого товару вичерпний перелік документів, що передбачений ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позаяк відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведені обставини, які стали підставою для коригування митної вартості, є підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують наявні підстави для відмови в задоволенні апеляції та залишенні рішення суду першої інстанції без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, а також те, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Юг» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 13.08.2020 року.