Справа № 726/472/20
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/472/20
Провадження №2-а/726/31/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Абрамчук Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою АПО18 № 208615 від 19.03.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що його було безпідставно притягнуто до відповідальності, оскільки він не розпивав алкогольні напої та не перебував у стані алкогольного сп`яніння. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АПО18 № 208615 від 19.03.2020 року, визнати дії працівників поліції щодо застосування до нього адміністративного арешту незаконними.

Представник відповідача надіслав до суду відзив в якому пояснив, що під час патрулювання було виявлено, що водій ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Бульвар Героїв Крут, 15 А у м. Чернівці разом із своїм товаришем, знаходились у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в бік працівників поліції нецензурною лайкою та розбив пляшку пива біля службового автомобіля. Внаслідок таких дій, ОСОБА_1 було затримано та в подальшому притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Зазначив, що ніяких протипрпавних дій не вчиняв. Ішов додому, зустрів друга з яким випив 100г алкогольного напою поспілкувався та пішов далі , купив енергетичний напій, проходив по вулиці Бульвар Героїв Крут, 15а у місті Чернівці де побачив як поліція вела його знайомого з пляшкою пива. Зачепата нікого не бажав лиш звернувся до знайомого, щоб підтримати його, проте поліція на його слова відреагувала агресивно і вчинила дії про які він указав в своїх поясненнях у адміністративній позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю позовних вимог.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно постанови про адміністративне правопорушення АПО18 № 208615 від 19.03.2020 року, встановлено, що 19.03.2020 року, ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку 15А по вул Бульвар Героїв Крут у м. Чернівці, знаходився у п`яному вигляді та в брудному одязі, чим принизив людську гідність та громадську мораль.

Так, у судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції де зафіксовано події та обставини, які мали місце 19.03.2020 року. На відеозаписі зафіксовано, що під час патрулювання працівниками поліції було виявлено невстановленого, для суду, громадянина, який йдучи за вищевказаною адресою тримав у руках скляну пляшку. Працівники поліції із запитанням «шо ви пивом доганяєтесь?», запропонували громадянину пройти до службового автомобіля. Вказана особа заперечувала факт розпиття ним алкогольних напоїв. Підійшовши до службового автомобіля, позивач ОСОБА_1 який рухався позаду, почав захищати свого знайомого та звернув увагу працівників поліції на безпідставність їх звинувачень, оскільки у них відсутні докази, які б підтверджували розпивання алкогольних напоїв. Працівники поліції не висували в бік ОСОБА_1 жодних звинувачень у неправомірності його поведінки та порекомендували йому йти додому. Натомість ОСОБА_1 залишився на місці, почавши словесно доводити неправомірність дій працівників поліції щодо свого знайомого та в процесі розмови з його рук випала та розбилась склянна пляшка. Варто зауважити, що такі дії ОСОБА_1 , попри невстановленість їх мети, були умисними та демонстративними. Після цього, працівники поліції, застосувавши до ОСОБА_1 фізичний вплив, одягнули на останнього кайданки та доправили до відділення поліції, де було складено оскаржувану постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що до моменту застосування заходів впливу, ОСОБА_1 не було обвинувачено у вчиненні будь-якого правопорушення.

Частиною 1 ст. 178 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктивна сторона правовопорушення полягає у появі в громадському місці у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Під поведінкою, яка ображає людську гідність і громадську мораль необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). Не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

Згідно ч. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Аналіз вищевикладених норм, дає підстави констатувати, що в момент вчинення діяння, яке розцінено працівниками поліції за ч. 1 ст. 178 КУпАП, позивач не перебував у громадському місці, оскільки міжбудинкові проїзди та проходи, прилеглі території є відкритими для загального користування та не є безпосередніми конструктивними частинами будівель чи споруд.

Разом із тим, у оскаржуваній постанові не вказано яким саме чином поведінка позивача принижувала людську гідність чи громадську мораль та які загальноприйняті норми поведінки у суспільстві порушив ОСОБА_1 . Не знаходить свого відображення таке твердження і при досліджені відеозапису з нагрудного відео реєстратора працівника поліції. Факт розбиття пляшки ОСОБА_1 зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 316222 від 19.03.2020 року та лежить в основі іншого інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, яке кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що виключає у діях позивача слад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження винуватості позивача, винуватість його не доведена будь-якими доказами, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення громадського правопорядку, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Разом із тим, розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій стосовно застосування адміністративному арешту щодо останнього, варто зауважити, що в розумінні ст. 32 КУпАП до позивача адміністративний арешт не застосовувався. Окрім того, позивачем не додано до матеріалів справи письмових доказів про застосування стосовно нього адміністративного затримання у розумінні ст. 261 КУпАП чи інших заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку діям працівників поліції, в тому числі і щодо застосування спеціальних засобів. Окрім того, до компетенції суду, в межах розгляду даної адміністративної справи, не належить встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями поліцейських та отриманих позивачем травм. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 178, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 139, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 № 208615 від 19.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 178 КпАП України - закрити.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути із УПП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул Заводська, 22) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук