Справа № 200/5875/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 р. Справа№200/5875/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі - відповідач, управління) про:

- визнання незаконним та скасування рішення про припинення з 01 лютого 2020 року виплати допомоги при народженні дитини на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- зобов`язання поновити виплату допомоги при народженні дитини на доньку ОСОБА_2 , з моменту припинення виплати 01 лютого 2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно рішення суду у грудні 2019 року позивачу було виплачено заборгованість з соціальних виплат на сина ОСОБА_3 та на доньку ОСОБА_2 , в січні позивач отримав поточну виплату допомоги при народженні дитини на доньку ОСОБА_2 . Однак, у лютому 2020 року виплату щомісячної допомоги при народженні дитини було припинено.

З листа відповідача від 19.02.2020 р. № 09-вх01-0638-4/1 позивачу стало відомо, що виплату допомоги при народженні дитини було припинено у зв`язку з встановленням факту нецільового використання коштів.

Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

23 липня 2020 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 11 лютого 2020 року до управління надійшло повідомлення Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Лиманської міської ради (далі - ЛМ ЦСССДМ) про необхідність припинення виплати допомоги при народженні дитини. За інформацією ЛМ ЦСССДМ перевірити цільове використання державної допомоги при народженні дитини не можливо через відсутність родити за вказаною адресою. У зв`язку з наведеним, виплати державної допомоги було призупинено з 01 березня 2020 року.

30 липня 2020 року на електрону адресу суду надійшло уточнення до відзиву на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що виплату допомоги при народженні дитини було призупинено з 01 лютого 2020 року.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилась донька - ОСОБА_2 .

Згідно довідок ввід 27 липня 2019 року № 1442-5 та № 1442- позивач та її донька є внутрішньо переміщені особи та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на виконання рішення суду управлінням була призначена позивачу допомога при народженні дитини ОСОБА_2 .

16 січня 2020 року на адресу відповідача надійшло повідомлення Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Лиманської міської ради про необхідність припинення ОСОБА_1 виплати допомоги при народженні дитини у зв`язку з відсутністю можливості перевірити цільове призначення коштів через відсутність родини за адресою місця проживання.

Розпорядженням управління позивачу було призупинено виплату державної допомоги при народженні дитини на підставі зазначеного повідомлення.

Листами від 19 лютого 2020 року та від 24 березня 2020 року позивача було повідомлено про припинення виплати допомоги при народженні дитини з 01 лютого 2020 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 цього Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у ст. 11 Закону.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

У п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, також однією з підстав визначено нецільове використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Як вбачається з розпорядження про призупинення виплати допомоги при народженні дитини, підставою для такого призупинення слугувало повідомлення Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Лиманської міської ради про неможливість проведення перевірки цільового використання коштів через відсутність за місце проживання.

Разом з цим, ані Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ані Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми не передбачено можливість призупинення виплати допомоги при народженні дитини та не передбачено такої підстави для припинення виплати допомоги як відсутність можливості провести перевірку цільового використання коштів.

Крім цього, приймаючи рішення про призупинення виплати допомоги при народженні дитини відповідачем не враховано наступне.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору чисельності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

За своєю правовою суттю допомога при народженні дитини є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, з урахуванням того, що припинення виплати допомоги при народженні дитини відбулось не з підстав, визначених чинним законодавством, суд дійшов висновку, що розпорядження відповідача про припинення допомоги при народженні дитини, прийнято незаконно, тому підлягає скасуванню, а відповідно вимоги про зобов`язання поновити виплату допомоги при народженні дитини з 01 лютого 2020 року підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про призупинення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на підставі повідомлення про нецільове використання коштів на народження дитини від 16 січня 2020 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (місцезнаходження: м. Лиман, вул. Лесі Українки, 20а, ) поновити виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з 01 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (місцезнаходження: м. Лиман, вул. Лесі Українки, 20а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 04 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко