Справа № 540/385/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/385/20
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства «A&S Мастер» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2020 року Приватне підприємство «A&S Мастер» (далі ПП «A&S Мастер») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення №UA508000/2019/000017/2 від 21 грудня 2019 року про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Декларант, в особі ПП «A&S Мастер», пояснив, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митна служба дійшла неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, позов ПП «A&S Мастер» задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд, за проведеним аналізом доводів Чорноморської митниці Держмитслужби, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані Декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення, Чорноморська митниця Держмитслужби просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив про наявність в документах, поданих для розмитнення товару, розбіжностей, неточностей, а також зазначено про відсутність в документах інформації щодо складових митної вартості товару.

Подані Декларантом, на вимогу Митниці, додаткові документи, не спростували, на думку скаржника, сумніви у достовірності наданої інформації.

Окрім того, заниження митної вартості товару було підтверджено автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Резюмуючи викладене, суб`єкт владних повноважень вважав, що діяв на підставі та в межах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

ПП «A&S Мастер» не скористалося процесуальним правом на звернення до суду з відзивом на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

27.03.2018 р. між ПП «A&S Мастер» та компанією HAINING YICHENG HARDWARE CO., LTD, Китай, укладено контракт № СН-UA-18/03/27 (далі - Контракт) на поставку товару «меблева фурнітура, шурупи у номенклатурі, за кількістю та цінам, згідно супровідних документів», на умовах FOB SHANGHAI, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту № СН-UA-18/03/27 позивачем імпортовано на митну територію України товар шурупи у відповідності до Специфікації від 25.10.2019 № 15 всього поставлено на 15 992,5 одиниць товару на загальну вартість 29 362,65 дол. США.

20.12.2019 р Декларант надав Митниці МД № UA508040/2019/100455, відповідно до якої, заявлена митна вартість товарів складає - 29 362,65 дол. США (товар № 1 26 907,26 дол. США, товар № 2 - 2 455,39 дол. США), за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до Митниці Декларант надав:

пакувальний лист;

рахунок-фактуру (інвойс);

коносамент;

автотранспортні накладні;

декларація про походження товару;

сертифікат про походження товару форми А;

рахунок-фактура про надання товарно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, стороною якого є виробник товарів, що декларується та подання якого для митного оформлення не супроводжується;

договір (контракт) про перевезення;

єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів;

рішення Херсонського суду №530 від 26.04.2019 р.

За результатами оцінки ризику щодо МД № UА508040/2019/100455 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формами контролю правильності визначення митної вартості товарів.

21.12.2019 р., за наслідками встановлення розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митний орган електронним повідомленням запропонував Декларантові надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Того ж дня, на виконання вимог Митниці, позивач додатково надав прайс-лист та комерційну пропозицію, водночас, остання, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000017/2.

Підставою для коригування митної вартості Митниця зазначила відсутність документально підтверджених повних відомостей про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування).

Роз`яснено, що рахунок на компенсацію вартості перевезення № 327135 від 05.12.2019 р. від ТОВ «Глобал Оушен Лінк» містить витрати, понесені за межами митного кордону України в сумі 430,75 грн, які не включені до митної вартості товару, що суперечить п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного Кодексу України.

Далі, зауважено, що за інформацією фрахтового брокера IMEXTRANS (www.sea- freight.com.ua/ru/price) вартість доставки 20-футового контейнера (20DV) до митного кордону України (порти Великої Одеси-Чорноморськ/Одеса) з порту Shanghai (Китай), становить від 900 доларів США. Водночас за рахунками ТОВ «Глобал Оушен Лінк» від 05.12.2019 р. (№ 327135; №327134) вартість перевезення контейнерів №TRLU9112673; TEMU4970092 становить 19 048,51 гривень (або 816,65 доларів США за курсом на дату рахунків).

Також у спірному рішенні зазначається, що договір транспортно-експедиторських послуг № 1374/18 від 26.01.2018р. не містить відомостей, що саме ТОВ «Глобал Оушен Лінк» встановлює вартість перевезення, а з наданого коносаменту № NBS19100738A від 30.10.2019р. вбачається, безпосереднім перевізником вантажу є компанія MRF INTERNATIONAL FORWARDING CO.LTD. Таким чином, на думку відповідача, дані документи не містять посилань на визначення ціни перевезення (фрахту) безпосереднім перевізником товару.

Також, наголошується про відсутність інформації про страхування товару, попри обов`язку продавця за правилами ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB, надати покупцю (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Додаткові документи, як зазначила митниця, не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. Так, додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

За наслідками виявлених недоліків, митна вартість товару № 2 скоригована та визначена за резервним методом. Підставою для її визначення стала інформація, наявна в МД від 10.12.2019 № UA100390/2019/756395, а саме; 1,92 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 4 372,4*1,92 = 8 395,01 дол. США.

За наведеним рішенням, декларант додатково сплатив 35 535 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3 ст. 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 ст. 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятого рішення про корегування митної вартості товарів, колегія суддів встановила таке.

Одним із доводів апеляції, це відсутність підтвердження такої складової митної вартості товару як його страхування.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до Інкотермс-2010 термін FOB (Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Позаяк умови страхування товару є необов`язковими, позивач витрати на страхування товару не здійснював, про що повідомив Митницю у наданих до митного оформлення документах.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року (справа №814/1213/16) за подібними правовідносинами висловив думку про те, що вимога митниці про включення до митної вартості товару вартість страхування є безпідставною, якщо, за умовами поставки, товар не страхувався.

Далі, скаржник в апеляції вказує на те, що Декларант не включив до митної вартості товарів витрати в сумі 430,75 грн, понесені за надання транспортно-експедиційних послуг за межами митного кордону України. Водночас, дані доводи не відповідають фактичним обставинам справи, адже, такі витрати відображені в рахунку на компенсацію вартості перевезення (а.с.32).

Доводи скаржника про непідтвердження транспортних витрат, спростовуються наступними документами:

договором транспортно-експедиторських послуг № 1374/18 від 26.01.2018 р.,

заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 31.10.2019 р. № 51;

коносаментом NBS 19100738A, відповідно до якого ТОВ "Глобал Оушен Лінк" доставляє в контейнерах запаковані пакети в кількості 2901 штук;

довідкою про транспортні витрати (для надання в митні органи) від 05.12.2019 №1958 та рахунок на оплату від 05.12.2019 №327135 на суму 16 751,20 грн.

Не приймаючи дану довідку про транспортні витрати до уваги, скаржник наполягає, що вона не передбачена договором про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідаючи на даний довід, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до пункту 4.1 розділу 4 договору позивача з ТОВ «Глобал Оушен Лінк» від 26 січня 2018 року № 1374/18 про надання транспортно-експедиторських послуг ціни на послуги узгоджуються сторонами в Заявках і зазначаються у рахунках. Відповідні рахунки та Заявки митниці надавалися.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, якщо законом не визначено доказ виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Досліджуючи доводи Митниці, що за інформацією, розміщеною в мережі Інтернет, вартість морського перевезення контейнера морськими перевізниками є вищою, ніж та за якою перевозив контейнер позивач, не засновані на законодавстві, оскільки сторони вільні у визначення умов договору щодо ціни.

Також суд апеляційної інстанції критично оцінює довід Чорноморської митниці Держмитслужби про те, що прайс-лист, наданий декларантом, має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить його суті як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців відправника товару.

Так, в комерційній практиці при просуванні товару на ринок одним із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).

Під комерційною пропозицією (офертою) зазвичай розуміється письмова пропозиція продавця, спрямована можливому покупцю або конкретним покупцям про продаж партії товару на певних умовах.

Отже, комерційна пропозиція (оферта) або прейскурант (прайс-лист) не є обов`язковими документами, відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які повинні подаватися декларантом, та в розумінні норм даного Кодексу тими документами, які визначають та/або впливають на числові значення складових митної вартості товару.

При цьому, згідно висновків щодо застосування норм права, викладених зокрема у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16), однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана недостатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, відсутні підстави для задоволення апеляції.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства «A&S Мастер» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 13.08.2020 року.