Справа № 216/4189/19
Суддя: Бутенко М. В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4189/19
провадження 2-а/216/63/20
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Кузло Сергія Вікторовича, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №1277653 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесену 29.06.2019 інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Кузло С.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 29.06.2019 відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія ЕАВ № 1277653 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КУпАП і накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн. У постанові Відповідач стверджує, що ним порушено п. 12.4 ПДР України. Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням моїх прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. 29.06.2019 він разом зі своєю сім`ю, на автомобілі «Хендай Соната» днз. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «М 04» у місті Олександрія, дана автодорога є об`їзною тому що ні вулиць а не прилеглих будинків там не має, з швидкістю, як показував спідометр мого автомобіля 60 км/г, під час руху його зупинили працівники патрульної поліції та повідомили що він перевищив швидкість, та на нього буде складено постанову. На прохання надати докази цього, йому повідомили що все є на відео, але з відеозаписом йому ознайомитися не дали. Також зазначає що з моменту зупинки його транспортного засобу до моменту включення інспектором своєї нагрудної бодікамери пройшов певний проміжок часу, під час якого інспектор усіляко намагався його образити словесно. Також залишається незрозумілим чому він спілкувався з одним інспектором, а постанову у справі виносив інший інспектор якого він навіть не бачив, та який не повідомив йому що буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що в наказі № 1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» приладу TruCam не зазначено. При цьому дії Відповідача були незаконними з таких підстав.

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відоефіксацїї, але не у автоматичному, а у ручному режимі. Між тим, у відповідності до ст..40 Закону України «Про національну поліцію»: «Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні...».

Виходячи з зазначеної норми, а також положень ч.2 ст..19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (Національна поліція, на підставі ст..1 зазначеного Закону, є центральним органом виконавчої влади, а відтак, на неї розповсюджується вказане конституційне положення), Відповідач, будучи поліцейським, не мав права використовувати прилад із функціями фото- та відеофіксацїї не у автоматичному режимі.

Окрім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій, оскільки постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

22 жовтня 2019 року до суду, від відповідача Кузло С.В. надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач з адміністративним позовом не погоджується, та вказує, що постанова винесена законно та обґрунтовано виходячи з наступного. 29.06.2019 року о 17 год. 28 хв. під час несення служби мною спільно із моїм напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA номерний знак НОМЕР_1 по А/Д М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» 36 км перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті м. Олександрія, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 27 км/год, рухаючись зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась TRUCAM ТС000308, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України. За вчинення даного правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Дане правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000308 та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 48°39'30.07"N і географічна довгота 33°5 '22.30"Е місця події. Географічні координати є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах. В подальшому, даний транспортний засіб був на його законну вимогу зупинений. Він представився позивачу відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч.1 cт.279 КУпАП). Позивачу було роз`яснено суть скоєного ним правопорушення та запропоновано ознайомитись з доказами, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000308, з Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1- 2903-2012 від 29.08.2012року та Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13831 від 22.11.2018 року, однак останній ігнорував поліцейського. Ним особисто, під час розгляду справи, було роз`яснено позивачу його права, передбачені cm. 63 Конституції України та положення cm. 268, 307, 308 КУпАП. Треба врахувати, що позивач скористався своїми правами на власний розсуд і не заявив жодної письмової чи усної заяви/клопотання щодо права скористатися правовою допомогою чи іншого права, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п.5 ст.278 КУпАП. У порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП він виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, копію якої позивач отримав на місці. Так, позивач вказує, що поліцейський без складання протоколу виніс на місці постанову про адміністративне правопорушення за перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті. Однак винесення постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці без складання протоколу жодним чином не вказує на незаконність та протиправність прийняття рішення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189- 2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП. Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Отже, посилання позивача на те, що працівниками поліції протиправно не складався протокол про адміністративне правопорушення, що не дає підстав для складення постанови, а тим більше на місці вчинення правопорушення - не відповідають нормам чинного законодавства, тому є необґрунтованими. Окрім цього, позивач зазначає, що до постанови серії ЕАВ №1277653 від 29.06.2019 року не долучено жодних доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, що повністю не відповідає дійсності. Оскаржувана постанова містить відомості про технічний прилад, за допомогою якого зафіксовано перевищення обмежень швидкісного режиму позивачем - ТгиСАМ 000308, відповідно до показань якого транспортний засіб HYUNDAI SONATA з номерним знаком НОМЕР_2 , що не належить цьому засобу, належний номерний знак - НОМЕР_1 , рухався «А/Д М-04 «Знам`янка-Луганськ- Ізварине» 36 км в межах населеного пункту м. Олександрія, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», який позначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги ПДР України, що визначають порядок руху в населених пунктах - рух транспортних засобів із швидкістю не більше 50 км/год. Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», 5.46 «Кінець населеного пункту» - м. Олександрія, розташовано на 34 км + 014 м та 40 км + 820 м «А/Д М- 04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», а правопорушення позивача зафіксовано на 36 км «А/Д М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», тобто в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», який під час руху минув позивач, що розміщено обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху, жодним чином не закритий будь-якими перешкодами, добре оглядається за будь-якої пори доби та погодних умов, а тому для позивача не було несподіваним те, що він наближається до населеного пункту. Знання та належне виконання ним вимог дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» у поєднанні з її. 2.3.6 ПДР України, який зобов`язує водіїв для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, дозволило б Позивачу дотримуватися вимог дорожнього знаку 5.45 без порушення Правил дорожнього руху України, а саме без порушення швидкісного режиму руху в населеному пункті. Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року. Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема УЗ 197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки. Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати. Так, оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства України. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13831 від 22.11.2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000308 є придатним до застосування та підлягає наступній повірці 22.11.2019 року. Позивач також зазначає, що вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відео-фіксації, але не у автоматичному режимі, а у ручному та той факт, що в наказі МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018 року приладу TruCam не зазначено. З приводу даних доводів позивача слід зазначити, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Наказ МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018 року, на положення якого позивач посилається як на підставу протиправності винесеної постанови, регулює порядок зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, а не передбачає перелік конкретних технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції, а тому жодним чином не вказує на неналежність чи недопустимих доказів, долучених до оскаржуваної постанови.

Позивач, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.

Інспектором патрульної 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Кузло С.В. буловстановлено, що 29.06.2019 о 17 год. 28 хв. під час несення служби мною спільно із моїм напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA номерний знак НОМЕР_1 по А/Д М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» 36км перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті м. Олександрія, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 27 км/год, рухаючись зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась TRUCAM ТС000308, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України.

На підставі викладеного, відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1277653 від 29.06.2019, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

ОСОБА_1 ,не визнавши факту порушення ним зазначених у постанові Правил дорожнього руху, та, вважаючи неправомірним притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивного дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підстави та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені у Кодексі України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а порядок розгляду позову на дії і рішення суб`єкту владних повноважень врегульовані КАС України.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з постановою серії №1277653 від 29.06.2019 було встановлено, що 29.06.2019 о 17 год. 28 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA не виконав вимогу дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт», де дозволена швидкість руху 50 км/год. і рухався зі швидкістю 77 км/год. та перевищив швидкість на 27 км/год, чим порушив вимогу п. 12.4 ПДР України.

При цьому п. 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Твердження позивача, викладені у позовній заяві щодо того що він рухався зі швидкістю 60 км/год, спростовуються дослідженим у судовому засіданні DVD-R диском з відео-фіксацією факту вчинення адміністративного правопорушення, що зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TC000308, фотокартка з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000308, фотокартка з Публічної кадастрової карти України, на котрій розташоване місцезнаходження екіпажу поліції під час фіксування правопорушення відносно Позивача - 2 шт., фотокартка з карти Google Maps на котрій розташоване місцезнаходження екіпажу поліції під час фіксування правопорушення відносно позивача

Крім того, відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.6 ст.121 цього ж кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ч. 6 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так твердження позивача, щодо незаконності вимірювання відповідачем вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року. Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема УЗ 197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки. Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати. Так, оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства України. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13831 від 22.11.2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000308 є придатним до застосування та підлягає наступній повірці 22.11.2019 року. Позивач також зазначає, що вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відео-фіксації, але не у автоматичному режимі, а у ручному та той факт, що в наказі МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018 року приладу TruCam не зазначено. З приводу даних доводів позивача слід зазначити, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Наказ МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018 року, на положення якого позивач посилається як на підставу протиправності винесеної постанови, регулює порядок зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, а не передбачає перелік конкретних технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції, а тому жодним чином не вказує на неналежність чи недопустимих доказів, долучених до оскаржуваної постанови.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови серії ЕАВ № 1277653 від 29.06.2019, оскільки у ній міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 15, 77, 241-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 121, 222, 258 КУпАП, розділом 34 Правил дорожнього руху України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Кузло Сергія Вікторовича, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Бутенко