Справа № 640/8746/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Справа № 640/8746/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року у справі

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця»

в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця»

до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61444354 на виконання постанови від 24.01.2020 ВП № 61041374.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанови у виконавчому провадженні №61041374 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області позивачем не оскаржувались, такий наказ суду ним виконано після відкриття вказаного виконавчого провадження, тобто після запровадження процедури його примусового виконання, а тому оскаржувана позивачем у цій справі постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 ВП №61444354 з примусового виконання вказаної вище постанови про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 10599,83 грн. винесена державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на протиправності спірної постанови, стверджуючи, що підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання відповідного судового рішення та фактичне стягнення суми боргу, а також стверджуючи, що відповідних наказ суду ним було виконано в добровільному порядку і що він звертався до державного виконавця з вимогою повернути виконавчий документ без виконання, але його заява була проігнорована, а натомість виокремлено в інше виконавче провадження постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, апелянт зазначає, що Законом України № 145-ІХ у відношенні нього взагалі заборонено вчинення виконавчих дій та виконання судових рішень.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Господарського суду м. Києва від 13.09.2019 № 904/2850/19 з АТ «Українська залізниця» стягнуто на користь ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» заборгованість ц розмірі 105 998,30 грн.

На підставі зазначеного судового наказу Печерським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 61041374.

24.01.2020 у межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору у розмірі 10 599,83 грн.

04.03.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження № 61444354 на виконання зазначеної постанови від 24.01.2020 ВП № 61041374 про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору у розмірі 10599,83 грн.

Позивач, вважаючи таку постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами першою та п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 11 пункту 8 розділу III Інструкції № 512/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню шляхом виокремлення в самостійне виконавче провадження у разі закінчення того виконавчого провадження, у межах якого його первісно було винесено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що виконавче провадження № 61041374, у межах якого державним виконавцем первісно було винесено постанову про стягнення з позивача (як боржника) виконавчого збору, було завершено, а зазначену постанову виокремлено в самостійне виконавче провадження як виконавчий документ, на підставі якого оскаржуваною позивачем постановою від 04.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61444354, що відповідає вищенаведеним законодавчим приписам.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що постанова державного виконавця від 24.01.2020 ВП № 61041374 про стягнення з позивача виконавчого збору ним не оскаржувалася, у порядку, визначеному законодавством, протиправною не визнавалася та не скасовувалася, а отже є чинним виконавчим документом, який підлягає виконанню.

Доводи апелянта щодо відсутності у державного виконавця підстав для стягнення з нього виконавчого збору, а також, що державним виконавцем було проігноровано його вимоги щодо закінчення ВП № 61041374, апеляційний суд відхиляє, оскільки предметом спору в цій справі є постанова державного виконавця від 04.03.2020 про відкриття виконавчого провадження, винесена на підставі та на виконання іншої постанови (про стягнення виконавчого збору) як самостійного виконавчого документа, а не безпосередньо постанова державного виконавця про стягнення з боржника (позивача у справі) виконавчого збору та/або бездіяльність (дії) державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження або не здійснення розгляду заяви позивача.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції. Тобто, судова колегія здійснює розгляд справи у межах предмета заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що Законом України № 145-ІХ у відношенні нього взагалі заборонено вчинення виконавчих дій та виконання судових рішень, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки оскаржувана позивачем постанова державного виконавця стосується не виконання судового рішення, а виконання іншої постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, що, як відзначалося вище, є самостійним виконавчим документом, і безпосередньо постанова про відкриття виконавчого провадження у розумінні Закону № 1404-VIII, зокрема статті 10, є рішенням, а не дією.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. .

Таким чином, апеляційна скарга акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11.08.2020.

Головуючий суддя

Судді: