Справа № 360/915/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/915/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.,

за участю

секретаря судового засідання Чепурової К.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до секретаря Сєвєродонецької міської ради Ткачука Вячеслава Петровича, Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до секретаря Сєвєродонецької міської ради Ткачука Вячеслава Петровича (далі - І відповідач), Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради (далі - ІІ відповідач), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови за підписом секретаря Сєвєродонецької міської ради в.о.міського голови Ткачука В.П. № 205 від 03 червня 2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради №01/К від 03 червня 2019 року "Про припинення трудового договору";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради з 04 червня 2019 року та допустити негайне виконання судового рішення;

- стягнути з Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, який триває більше одного року.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 жовтня 1992 року позивач прийнята на посаду спеціаліста II категорії міськспорткомітету та останні 10 років позивач обіймала посаду головного спеціаліста.

03 червня 2019 року наказом ІІ відповідача від 03 червня 2019 року № 01/К на підставі розпорядження міського голови №205 від 03 червня 2019 року за підписом секретаря міської ради в.о.міського голови Ткачука В.П. позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради.

Позивач вважає своє звільнення незаконним та таким що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Згідно з п. 1 рішення Сєвєродонецької міської ради від 14 березня 2019 року № 3511 "Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради" прийнято рішення: "Реорганізувати з 03 червня 2019 року відділ культури міської ради та відділ молоді га і спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту міської ради".

29 березня 2019 року всіх без винятку працівників обох відділів письмово попередили про реорганізацію з 03 червня 2019 року відділу культури міської ради і відділу молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради.

На момент попередження структура управління культури, молоді та спорту розроблена і затверджена не була, тому посади в управлінні, яке планували створити, нікому не пропонувались. В усній формі повідомлено, що структура управління культури, молоді та спорту найближчим часом буде сформована, після чого будуть запропоновані відповідні посади в новоутвореному управлінні. Але до 03 червня 2019 року структуру управління створено так і не було, реорганізацію відділу культури міської ради і відділу молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради не проведено.

Новий штатний розпис посадових осіб відділу молоді та спорту міської ради було затверджено 12 червня 2019 року рішенням Сєвєродонецької міської ради № 3744 пункт 3, в той час як працівників фактично вже було звільнено 03 червня 2019 року.

Позивач вважає, що її звільнення відбулось за іншою підставою, не пов`язаною з реорганізацією та з грубим порушенням статей 36, 40-1.42. 43, 49-2 КЗпП України,оскільки станом на 01 червня 2019 року відділ молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради () не перебуває в процесі припинення. Таким чином, якщо реорганізація в зазначений строк не відбулась, жодних інших підстав для внесення змін в штатний розпис та проведення скорочення працівників не було.

Крім того, згідно зі статтею 49-2 при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишенні на роботі, передбачене законодавством. Виходячи з норм цих статей позивач має два переважних права на залишенні на роботі, які не були враховані: позивач має ступінь вищої освіти «магістр» та найбільший безперервний стаж роботи в відділі - 26 років 8 місяців.

Також, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.З ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, тобто всі наявні вакантні роботи та посади, які відповідають кваліфікації працівника.

На момент звільнення позивача існували вакантні посади призначення на які здійснює начальник відділу молоді та спорту міської ради, а саме: посада заступника директора КДЮСШ 4 відділу молоді та спорту з адміністративно-господарської роботи, посада заступника директора ДЮСШ 4 відділу молоді та спорту з навчально-тренувальної роботи та посада директора КДЮСШ 2 відділу молоді та спорту. Всі зазначені посади повністю відповідають освіті, досвіду роботи та кваліфікації позивача, проте, всупереч вимогам статті 49-2 КЗпП України відповідач не запропонував ці вакантні посади, хоча повинен був це зробити. В день звільнення позивача іншу особу було призначено на посаду директора КДЮСШ 2 відділу молоді та спорту. Міська рада також лише повідомляла про наявність вакантних посад в органах місцевого самоврядування на які оголошено конкурс. Пропозиції переведення шляхом стажування на будь-яку з посад, яка б відповідала досвіду роботи і кваліфікації позивач не отримала.

На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та поновити її на посаді.

27.04.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян суду від ІІ відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 80-82), в якому зазначено, що він заперечує проти заявлених вимог з огляду на таке.

Пунктом 1 рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.2019 № 3287 «Про скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» вирішено скоротити з 15.04.2019 загальну чисельність працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 10 відсотків.

Пунктами 1 та 3 рішення Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради», на виконання в тому числі рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.2019 № 3287 вирішено: реорганізувати з 03.06.2019 відділ культури міської ради та відділ молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту міської ради та виключити зі структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради з 03.06.2019 відділ молоді та спорту міської ради.

Прийняття рішення про реорганізацію відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради є виключною компетенцією міської ради та є складовою права на управління діяльністю Сєвєродонецької міської ради, шо не доручено жодному іншому органу. Тобто, з 14.03.2019 по 03.06.2019 (дата звільнення позивача) рішення Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 року № 3511 не було скасованим та не визнано таким що втратило чинність, а отже було обов`язковим для виконання як для позивача, так і для відповідача. А отже фактично мала місце реорганізація відділу, а тому твердження позивача в цій частині є безпідставними та необгрунтованими.

Крім того, на момент звільнення позивача з посади мала місце як реорганізація відділу молоді та спорту шляхом об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, так і скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради, про що позивача було повідомлено 29.03.2020. Одночасно з попередженням позивачу було запропоновано й всі вакантні посади у виконавчих органах місцевого самоврядування з якими позивач ознайомилась під підпис. При цьому, жодних заходів направлених на зайняття запропонованих посад позивач не вжила, про що свідчить її відмова від запропонованих посад. 10.04.2019 листом № 2289 та 17.05.2020 листом 3004 позивачу знову було запропоновані всі вакантні посади у виконавчих органах місцевого самоврядування, з якими позивач ознайомилась під підпис.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що ним належно та в повній мірі виконано всі вимоги щодо працевлаштування позивача.

Щодо твердження позивача що їй не було запропоновано керівні посади КДЮСШ 4, КДЮСШ 4, КДЮСШ 2 зазначено, що статтею 1 Закону № 2493-111 передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

Таким чином, оскільки позивач займала посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту то переведення її без конкурсу можливе лише на рівнозначні чи нижчі посади, посади радника чи консультанта, але ніяк не на посади керівників. Більш того, позивач звертається до суду з цим позовом як посадова особа публічного права (органу місцевого самоврядування), а керівні посади про які зазначає позивач не відносяться до посад публічної служби, а призначення на ці посади здійснюється не в порядку ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві, не є обов`язком роботодавця. Також, на момент звільнення позивача у відділі молоді та спорту були відсутні вільні посади. А отже позовні вимоги в цій частині є також безпідставними та необгрунтованими.

Станом на момент звільнення Позивач взагалі не повідомляла роботодавця, що вона є членом будь-якої профспілкової організації. Крім того, не містять інформації що позивач є членом будь-якої профспілкової організації й матеріали судової справи. Більш того, згідно з довідкою відділу молоді та спорту ніяких відрахувань з заробітної плати позивача на користь профспілок не здійснювалось, а тому твердження позивача що звільнення відбулося без відповідної згоди на те профспілкової організації є необґрунтованими.

Таким чином, відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

04.05.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян суду від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 97-99), в якій зазначено, що позивач заперечує щодо доводів відповідача з огляду на таке.

Твердження відповідача, що станом на 27.04.2020 (дату отримання позивачем відзиву на позовну заяву) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційного сайту Міністерства юстиції України міститься інформація, що відділ молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради і відділ культури Сєвєродонецької міської ради зареєстровані за різними юридичними адресами як окремі, самостійні юридичні особи з власними ідентифікаційними кодами юридичних осіб та різними керівниками і в процесі припинення не перебувають. Інформація про реєстрацію Управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради в Єдиному державному реєстрі відсутня.

Дана інформація підтверджується і рішеннями Сєвєродонецької міської ради «Про затвердження структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» № 3538 від 13.04.2019 та № 4721 від 03.04.2020, де відділ молоді та спорту і відділ культури входять до структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради як окремі структурні підрозділи. Управління культури, молоді та спорту в структурі виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради немає.

В п. 3 рішення Сєвєродонецької міської ради від 12.06.2019 № 3744 «Про затвердження штатних розписів виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2019 рік» затверджено штатний розпис працівників відділу молоді та спорту міської ради.

Відповідачами не надано доказу на підтвердження того, що рішення Сєвєродонецької міської ради від 14 березня 2019 року № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» в частині реорганізації було виконано.

Таким чином, якщо реорганізація не відбулась в зазначений строк, жодних інших підстав для скорочення працівників не було. Цей факт вже є достатньою підставою визнати звільнення незаконним.

Крім того, ні в попередженні, ні в рішенні міської ради від 14.03.2019 № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради», скорочення посади головного спеціаліста не передбачалось. На момент попередження структура управління культури, молоді та спорту розроблена і затверджена не була, межі штатної чисельності не встановлені, новий штатний розпис не затверджено, а тому, на момент попередження не можливо було визначити, які саме посади будуть скорочені після проведення запланованої реорганізації.

Жодної пропозиції щодо переведення на іншу посаду позивач не отримала. Відповідачем не надано письмового підтвердження тому, яку саме посаду пропонували позивачу для працевлаштування та письмового підтвердження, що позивач відмовився від переведення на іншу роботу.

Крім того, відповідно до статутів, КДЮСШ 2 і КДЮСШ 4 відділу молоді та спорту є позашкільними навчальними закладами спортивного профілю. Вищим органом управління та засновником (власником) цих спортивних шкіл є Сєвєродонецька міська рада. Директор спортивної школи та його заступника призначаються на посаду і звільняються з посади начальником відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради відповідно до законодавства. Таким чином, із зазначених положень Статутів КДЮСШ 2 і КДЮСШ 4 вбачається, що ці спортивні заклади повністю підпорядковані відповідачам, тому відповідачі були зобов`язані запропонувати позивачу для працевлаштування посади, які були вакантними в цих закладах.

Щодо тверджень відповідача, що станом на момент звільнення позивач взагалі не повідомляла роботодавця, що вона є членом будь-якої профспілкової організації зазначено, що відповіді на окреслені відповідачем питання містяться в «Колективному договорі виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради (за винятком служби у справах неповнолітніх)», який було схваленого загальними зборами трудового колективу і який набув чинності 11 червня 2015 року.

З огляду на викладене позивач вважає, що аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, є необгрунтованими та непереконливими, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Судом по справі вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою від 04.03.2020 залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (арк. спр. 33-34).

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито провадження у справі після усунення її недоліків, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду залишено без розгляду (арк. спр.77-78).

03.04.2020 за клопотанням представника відповідача відкладено судове засідання у справі до 27.04.2020 (арк. спр. 57).

27.04.2020 за клопотанням позивача відкладено судове засідання у справі до 12.05.2020 (арк. спр. 57).

Судові засідання призначені на 12.05.2020, 04.06.2020, 07.07.2020 та 03.08.2020 відкладалися судом на підставі заяв представника відповідача про перенесення судових засідань у зв`язку з COVID -19 (арк. спр. 121, 131, 142, 153).

Ухвалою суду від 11.08.2020 відмовлено у залученні до участі у справі військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (арк. спр.176)

Позивач у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (арк. спр. 155,156).

10.08.2020 на електронну адресу суду засобами електронного зв`язку від представника ІІ відповідача надійшов лист, в якому повідомлено, що Указом Президента України № 297/2020 в м. Сєвєродонецьк утворено військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області, а тому відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» у день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припинені повноваження посадових осіб відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, що унеможливлює забезпечення присутності представника у суді (арк.спр. 157).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 01.10.1992 працювала на посаді спеціаліста II категорії Сєвєродонецького міськспорткомітету та 27.11.1996 склала присягу державного службовця (арк. спр.12-13).

З записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 встановлено, що 02.02.2009 позивача переведено на посаду головного спеціаліста відділу у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради (запис № 16) та 01.11.2013 відділ у справах сім`ї, молоді та спорту міської ради перейменовано у відділ молоді та спорту, згідно рішення № 3131 від 24.10.2013 сімдесят четвертої сесії VІ скликання Сєвєродонецької міської ради (запис №17) (арк.спр. 12-13).

22.01.2019 на п`ятдесят сьомій (позачерговій) сесії Сєвєродонецькою міською радою сьомого скликання прийнято рішення № 3287 про скорочення з 15.04.2019 загальної чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 10 відсотків та зобов`язано керівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради надати до 01.02.2019 свої пропозиції щодо проведення скорочення чисельності працівників, підпорядкованих їм виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради, після узгодження даних пропозицій з профільним заступником міського голови згідно підпорядкування (арк. спр. 83).

14.03.2019 на шістдесятій (позачерговій) сесії Сєвєродонецькою міською радою сьомого скликання прийнято рішення № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» (арк. спр. 19, 84).

Згідно з вказаним рішенням Сєвєродонецькою міською радою вирішено, зокрема, реорганізувати з 03.06.2019 відділ культури міської ради і відділ молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, виключити зі структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради з 03.06.2019 відділ культури міської ради та виключити зі структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради з 03.06.2019 відділ молоді та спорту міської ради.

29.03.2019 позивача ознайомлено з попередженням про реорганізацію з 03.06.2019 відділу культури міської ради і відділу молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради та припинення трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про Працю України (арк. 20, 86).

До зазначеного попередження додано список вакантних посад станом на 29.03.2019 (арк. спр. 21).

Листами № 2289 від 10.04.2019 та № 3004 від 17.05.2019 позивачу повідомлено про наявність вакантних посад у виконавчих органах місцевого самоврядування, на які оголошено конкурс, з якими позивач ознайомлена під підпис (арк. спр.22-23, 87-88).

Відповідно до штатного розпису на 2019 рік, введеного з 01.04.2019, штат апарату управління відділу молоді та спорту складав 5 штатних одиниць, а саме: начальник відділу, заступник начальника та три посади головних спеціаліста (арк. спр. 24).

03.06.2019 міським головою винесено розпорядження № 205 про зобов`язання звільнити ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради, з 03.06.2016, у зв`язку із скороченням чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради, п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати і грошової компенсації, на підставі рішення 60-ої (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання від 14.03.2019 № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» (арк.спр. 18).

На підставі вищезазначеного розпорядження начальником відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради видано наказ № 01/К, яким ОСОБА_1 звільнено з 03 червня 2019 року з посади головного спеціаліста відділу молоді та спорту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. (арк. спр. 17).

З вказаним наказом позивач ознайомлена 03.06.2019.

12.06.2019 на шістдесят п`ятій (позачерговій) сесії Сєвєродонецькою міською радою сьомого скликання прийнято рішення № 3744 «Про затвердження штатних розписів виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2019 рік», відповідно до якого, штат відділу молоді та спорту міської ради складає 2 шт. од. (арк. спр. 27, 90).

Відповідно до додатку 2 до рішення 65-ої (позачергової) сесії міської ради від 12 червня 2019 року № 3744 штатний розпис працівників відділу молоді та спорту міської ради на 2019 рік складається з 2 штатних одиниць - начальника відділу та заступника начальника відділу (арк. спр. 28).

Розглядаючи по суті заявлені вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо оптимізації структури та чисельності працівників, у відповідності із вимогами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97), Законом України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон № 2493-III), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон № 2493-ІІІ є спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з статтею 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 7 Закону № 2493-III визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Абзацом 5 частини першої статті 10 Закону № 2493-III визначено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Зі змісту статті 20 Закону № 2493-III вбачається, що загальні підстави для припинення служби в органах місцевого самоврядування врегульовано Кодексом законів про працю України, а даною нормою передбачено лише специфічні випадки припинення трудових відносин, характерні лише для проходження служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України (тут і надалі положення наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Відповідно до частини четвертої статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Частиною першою статті 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Проте, згідно з частиною першою статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається. Зокрема. у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не була членом профспілкової організації, відрахування з її заробітної плати членських внесків на користь профспілкових організацій не здійснювалось (арк. спр. 89).

Таким чином, твердження позивача щодо недотримання відповідачем приписів статті 43 Кодексу законів про працю України є безпідставним та необгрунтованим.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено порядок вивільнення працівників, а саме:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша);

- при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга);

- одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що на виконання рішення Сєвєродонецької міської ради № 3287 від 22.01.2019 про скорочення з 15.04.2019 загальної чисельності працівників виконавчих органів на 10 відсотків прийнято рішення Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 № 3511 «Про проведення другого етапу скорочення чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради», відповідно до якого з 03.06.2019 повинна була відбутись реорганізація відділу культури міської ради і відділу молоді та спорту міської ради шляхом їх об`єднання в управління культури, молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради з виключенням вказаних відділів зі структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради.

Однак, фактично рішення Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 № 3511 в частині виключення відділу молоді та спорту зі структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради з 03.06.2019 не виконано.

Натомість, Сєвєродонецькою міською радою 12.06.2019 прийнято рішення № 3744 про затвердження штатних розписів виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради, яким затверджено також штатний розпис посадових осіб відділу молоді та спорту міської ради.

Порівнянням штатних розписів відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради станом на 01.04.2019 та затвердженого рішенням Сєвєродонецької міської ради№ 3744 від 12.06.2019 судом встановлено, що міською радою проведено скорочення чисельності штатних одиниць відділу.

Так, станом на 01.04.2019 штат відділу складався з начальника відділу, його заступника та трьох головних спеціалістів. Після скорочення штат відділу молоді та спорту міської ради складається з двох осіб: начальника відділу та його заступника.

Також судом з`ясовано, що позивача повідомлено про наступне вивільнення 29.03.2019, тобто не пізніше ніж за два місяці, що підтверджено попередженням про реорганізацію та припинення трудового договору (арк. спр. 20).

Позивачу неодноразово повідомлялося про наявність вакантних посад у виконавчих органах Сєвєродонецької міської ради, що підтверджується попередженням про реорганізацію та припинення трудового договору та листами № 2289 від 10.04.2019 та № 3004 від 17.05.2019 (арк. спр.22-23, 87-88).

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що звільнення позивача у зв`язку із скороченням чисельності працівників відбулося із дотриманням процедури, визначеної статтею 49-2 КЗпП України.

Щодо твердження позивача, що їй не було запропоновано керівні посади КДЮСШ 4, ДЮСШ 4, ДЮСШ 2, суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону № 2493-III передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 Закону № 2493-III у разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

Голови районних, районних у містах, обласних рад, Київський та Севастопольський міський голова та міські голови (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) мають право самостійно (без конкурсу) добирати та приймати на службу своїх помічників, радників (патронатну службу).

Таким чином, оскільки позивач займала посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту, то переведення її без конкурсу можливе лише на рівнозначні чи нижчі посади, посади радника чи консультанта.

Позивач звертається до суду з даним позовом як посадова особа публічного права (органу місцевого самоврядування), а керівні посади, про які зазначає позивач, не відносяться до посад публічної служби та призначення на ці посади здійснюється не в порядку ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зауважує, що в межах встановлених обставин щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради у зв`язку із скороченням чисельності працівників виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради за п.1 ст. 40 КЗпП України, вжиття відповідачем заходів для реального працевлаштування позивача та збереження його права на роботу, відсутні підстави вважати, що відповідач звільнив позивача безпідставно та у протиправний спосіб, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді задоволенню не підлягають. Як наслідок, не підлягають задоволенню й похідні позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до секретаря Сєвєродонецької міської ради Ткачука Вячеслава Петровича, Відділу молоді та спорту Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 14 серпня 2020 року.

Суддя Т.В. Смішлива