Справа № 823/3269/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 лютого 2020 року справа № 823/3269/14 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

суддів Рідзеля О.А, Руденко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Остроушко Л.І.,

представника позивача Лучинович І.В. (згідно ордеру),

представника відповідача 2 Архипенко В.О. (згідно довіреності),

розглядаючи за правилами загального позовного провадження заяву представника відповідача 2 про зупинення провадження у справі (вх. 2531/20 від 29.01.2020) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Черкаської області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить (з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.01.2020):

1) визнати протиправним та скасувати наказ №1484к Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника прокурора Черкаської області;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Черкаської області з 24.10.2014;

3) стягнути з Прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу за період з 24.10.2014 до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

4) рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

29.01.2020 представником відповідача 2 подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» №1682-VII.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти зупинення провадження у справі.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.

Вирішуючи клопотання по суті суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд вважає, що обов`язковими підставами для зупинення провадження у адміністративній справі є неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

На переконання суду, в даній справі відсутні обставини, які перешкоджають подальшому розгляду справи № 823/3269/14.

Разом з тим, суд зазначає, що в даній справі ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 провадження у справі зупинено до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень Закону України Про очищення влади Конституції України, відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про скасування наказу та поновлення на посаді, та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України.

За даними офіційного веб-сайту Конституційного Суду України 20.11.2014 Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою від 12.02.2015 Перша колегія суддів Конституційного Суду України відкрила конституційне провадження у справі за цим клопотанням.

20.01.2015 до Конституційного Суду України звернулися 47 народних депутатів України з клопотанням визнати неконституційними частини третю, шосту статті 1, частини першу, другу, третю, четверту, восьму статті 3, пункт 2 частини п`ятої статті 5, пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про очищення влади".

Ухвалою від 18.03.2015 Перша колегія суддів відкрила конституційне провадження у справі за цим клопотанням.

23.03.2015 до Конституційного Суду України надійшло конституційне подання Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою від 01.04.2015 Перша колегія суддів Конституційного Суду України об`єднала провадження за трьома конституційними поданнями в одне конституційне провадження.

Ухвалою Конституційного Суду України від 06.07.2017 у справі № 5-уп/2017 об`єднано конституційні провадження у справах за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України „Про очищення влади" від 16 вересня 2014 № 1682-VІІ, 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону, Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 4 цього закону в одне конституційне провадження у справі.

Станом на час розгляду клопотання, вищезазначені подання перебувають на розгляді Конституційного Суду України.

Водночас, згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини зазначає, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суд зазначає, що у зв`язку з тривалим розглядом Конституційним Судом України справи № 5-уп/2017 може бути порушене право позивача на законне сподівання щодо відновлення порушених прав, у актуальний для нього час.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» під час розгляду справ судами України Конвенція та практика Європейського суду повинні використовуватися як джерела права. Судом встановлено, що Європейський суд з прав людини 17.10.2019 прийняв рішення у справі Полях та інші проти України та висловив позицію щодо звільнення державних службовців згідно положень Закону України «Про очищення влади».

У цій справі Європейський суд з прав людини одноголосно встановив порушення статті 6 § 1 (право на справедливий суд) Європейської конвенції з прав людини, у зв`язку із занадто тривалим розглядом справ трьох перших заявників на національному рівні. Суд зазначив, що право трьох заявників на справедливий суд протягом розумного строку було порушено, оскільки судові процедури щодо їх звільнення вже тривають більше чотирьох з половиною років і досі не завершені. Крім того, вказано про необґрунтовано тривалий розгляд Конституційним Судом України питання щодо конституційності положень Закону України «Про очищення влади» Конституції України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення розгляду справи у межах розумного строку та реалізації права особи на доступ до правосуддя суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Відтак, посилання представника відповідача 2 на вимоги п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України та необхідності зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» №1682-VII, суд не бере до уваги.

Таким чином, зважаючи на тривале не вирішення Конституційним Судом України подання щодо конституційності положень Закону України «Про очищення влади» Конституції України, суд вважає, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Керуючись статтями 236, 241, 242, 243, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача 2 про зупинення провадження у справі №823/3269/14 (вх. 2531/20 від 29.01.2020) відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий В.П. Тимошенко

Суддя О.А. Рідзель

Суддя А.В. Руденко

Ухвала у повному обсязі складена 24.02.2020.