Справа № 520/7471/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 р. справа № 520/7471/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувсь до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2020 року № 16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154 692,50 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що контролюючим органом помилково нараховано пеню за весь період виникнення податкового боргу, без врахування періоду судового оскарження попереднього податкового повідомлення - рішення № 6 від 24.04.2019 року. Так, позивач вважає, що період, з якого слід нараховувати пеню розпочинається з останнього граничного дня сплати узгодженого податкового зобов`язання за новим податковим повідомленням - рішення № 6 від 30.01.2020 року (яке прийнято в результаті скасування податкового повідомлення - рішення № 6 від 24.04.2019 року) - 17.02.2020 року та закінчується днем, коли ФОП ОСОБА_1 самостійно сплатив суму грошових зобовязань за новим податковим повідомленням - рішення № 6 від 30.01.2020 року - 05.02.2020 року (зараховано - 08.02.2020 року). Натомість, відповідач протиправно, як вважає позивач, нарахував пеню за весь період виникнення податкових зобов`язань (з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року), що суперечить приписам п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позов вказав, що строки та розмір пені позивачу було нараховано згідно ст. 129 Податкового кодексу України, разом зі строком на судове оскарження податкового повідомлення - рішення № 6 від 24.04.2019 року, тобто з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року (по день фактичної сплати позивачем зобов`язань). Таким чином, представник відповідача вказав, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та згідно приписів чинного законодавства.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року по спарві № 520/5691/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року, адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 24.04.2019 року на суму 390275 (триста дев`яносто тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп., з яких: 312220 (триста дванадцять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп. - основний платіж, 78055 (сімдесят вісім тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

З урахуванням вказаного рішення суду, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.01.2020 № на загальну суму 526677,50 грн.

05.02.2020 року сума податкового боргу у розмірі 526677,50 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 30.01.2020 № добровільно сплачена позивачем та надійшла на рахунок контролюючого органу 08.02.2020 року.

В подальшому, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкову вимогу від 26 лютого 2020 року № 16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154 692,50 грн., за якою ФОП ОСОБА_1 нараховано пеню за період з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року.

Позивач 08.05.2020 року на адресу ГУ ДПС у Харківській області направлено скаргу на податкову вимогу від 26 лютого 2020 року № 16915-56.

Рішенням ДПС України від 21.05.2020 року № 16725/6/99-00-10-05-06 податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 26 лютого 2020 року № 16915-56 залишено без змін, скаргу ФОП ОСОБА_1 від 08.05.2020 року залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з обґрунтованістю та правильністю нарахування пені по ПДВ за вимогою ГУ ДПС у Харківській області від 26 лютого 2020 року № 16915-56, звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

За приписами пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

За своєю правовою природою пеня є інститутом відповідальності платника податку, що формується як сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162, пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Статтею 129 ПК України визначено умови та порядок нарахування пені.

Зокрема, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно пункту 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Отже, спірні правовідносини виникли внаслідок різного тлумачення позивачем та відповідач положення підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України.

Так, позивач у позовні заяві посилається на те, що граничний строк узгодженого податкового зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням № 6 від 30.01.2020 року (як прийнятого за наслідком скасування попереднього податкового повідомлення - рішення № 6 від 24.04.2019 року) закінчується 17.02.2020 року.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 сплачену суму грошових зобов`язань за податковим повідомленням - рішенням № 6 від 30.01.2020 року 05.02.2020 року (зараховано 08.02.2020 року), тобто до закінчення граничного строку сплати, а відтак, як вважає позивач, ним не порушено вимог чинного законодавства за приписами ст. 129 Податкового кодексу України.

Водночас, відповідач вказав, що розмір пені позивачу було нараховано згідно ст. 129 Податкового кодексу України, разом зі строком на судове оскарження податкового повідомлення - рішення № 6 від 24.04.2019 року, тобто з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року (по день фактичної сплати позивачем зобов`язань).

Суд зауважує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з юридичною особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

За таким принципом побудовано ПК України, зокрема його підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України закріплює те, що податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку, який застосовується в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

ЗПК України закріплює те, що податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку, який застосовується в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Так, суд зазначає, що пеня нараховується на суму грошового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачене у встановлені законодавством строки, яке включає в себе як суму податкового зобов`язання, так і суму штрафної (фінансової) санкції.

Штрафна санкція не виникає самостійно внаслідок не сплати (мінімізації) платником податків податкових зобов`язань згідно правил та умов ПК України. За своєю природою вона зазвичай справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства за рішенням органу контролю, яким є ГУ ДПС у Чернівецькій області.

Штрафна санкція є наслідком порушення вимог податкового законодавства і її несвоєчасна сплата є підставою для нарахування пені.

Отже, визначення законодавцем пені, як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суму грошового зобов`язання, свідчить про те, що таке нарахування можливе після визначення самої суми грошового зобов`язання, яке включає в себе податкове зобов`язання та штрафну санкцію, за порушення вимог податкового законодавства, виявлення якого здійснюється в ході податкової перевірки.

Нарахування пені, починаючи з моменту несплати платником податків податкових зобов`язань, яке виявлено податковою перевіркою суперечить самому визначенню пені, яке сформоване у підпункті 14.1.162, пункту 14.1 статті 14 ПК України.

У даному разі, при тлумаченні положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, необхідно враховувати положення підпункту 14.1.162, пункту 14.1 статті 14 ПК України, які внаслідок системного та логічного тлумачення свідчать про те, що нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного після перебігу 10 денного строку, з дня отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, в якому визначене таке грошове зобов`язання.

Інше тлумачення підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України суперечить принципу презумпції правомірності рішень платника податку.

Аналогічну правову позицію сформував Верховний Суд у своїй постанові від 08.10.2019 року, у справі №520/3060/19, в який зазначив: «Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), тобто через 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення». У силу положень частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує цей висновок Верховного Суду.

Отже, початок нарахування пені не може бути раніше першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), тобто через 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

На підсилення аргументації цієї позиції наведемо логіку законодавця, який Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 року, статтю 129 ПК України виклав у новій редакції, прибравши з неї положення підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України щодо нарахування пені «… на суму такого заниження та весь період заниження…».

Такий підхід законодавця, за своєю логікою, унеможливим нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання, що, за задумкою законодавця, сприяє покращенню інвестиційному клімату в України.

Окрім цього, варто зазначити, що пеня це вид фінансової відповідальності, а отже ретроспективність її дії (нарахування за період, який тривав до визначення суми заниженого податкового зобов`язання) є не правильним. Особа має нести відповідальність починаючи з моменту її встановлення, а не ретроспективно.

Щодо нарахування пені за період адміністративного та/або судового оскарження грошового зобов`язання, то суд зазначає наступне.

Статтею 57 ПК України урегульовано строки сплати податкового зобов`язання.

Зокрема, відповідно до абзацу другого пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Окрім цього, згідно пункту 57.4 статті 57 ПК України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Також, як зазначалось судом вище, підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачає нарахування пені у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження платником податків грошового зобов`язання, визначеного органом державної податкової служби.

З аналізу викладеного слідує, що законодавець передбачив нарахування пені за період адміністративного та/або судового оскарження грошового зобов`язання платником податків. Пеня це різновид фінансової відповідальності за порушення своєчасності сплати грошового зобов`язання, метою якою є не стільки покарання платника податків, скільки дисциплінування його та унеможливлення зловживання своїми правами щодо оскарження сум грошового зобов`язання.

Існування такої норми є логічним та запобігає безпідставному оскарженню платниками податків рішень про нарахування грошових зобов`язань, оскільки затягування цього процесу накопичує податковий борг за рахунок пені. Така норма законодавства є збалансованою та враховує як публічний інтерес, так і приватний інтерес окремого платника податків.

Так, як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення - рішення № 6 прийнято контролюючим органом 24.04.2019 року та позивачем закінчено процедуру оскарження такого рішення 19.12.2019 року (день прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 520/5691/19).

Отже, в силу положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України протягом цього періоду (за виключенням десятиденного строку передбаченого пунктом 57.3 статті 57 ПК України, який розпочався з 24.04.2019 року) позивачеві мала нараховуватись пеня, розмір якої коригувався залежно від коригування в адміністративному та судовому порядку грошового зобов`язання, нарахованого за наслідками податкової перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом мала нараховуватись позивачу пеня, за період з 24.04.2019 року, за виключенням десятиденного строку передбаченого пунктом 57.3 статті 57 ПК України, а відтак спірна податкова вимога від 26.02.2020 року № 16915-56 підлягає скасуванню, у зв`язку з невірним розрахунком контролюючим органом період нарахування позивачу пені.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачами не доведено обґрунтованості проведеного розрахунку пені за податковою вимогою від 26.02.2020 року № 16915-56, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судовий витрат проводиться у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задовольнити.

Скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2020 року № 16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154 692 (сто п`ятдесят чотири тисяч шістсот дев`яносто дві)грн.50 коп.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1546 (одна тисяча п`ятсот сорок шість) грн. 94 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова