Справа № 1740/2299/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 1740/2299/18

провадження № К/9901/11612/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України, про визнання протиправними дій і бездіяльності, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Махаринця Д. Є., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Шевчук С. М. (головуюча), Кухтея Р. В., Носа С. П.

І. Суть спору

1. У вересні 2018 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі також Департамент ДВС, відповідач), у якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Клименко Р. В. під час здійснення контролю за рішеннями, діями головного державного виконавця Кравчук А. С. під час здійснення примусового виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року;

1.2. визнати протиправними дії та бездіяльність головного державного виконавця Кравчук А. С. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 817/1223/16, виданого 9 листопада 2017 року Рівненським окружним адміністративним судом;

1.3. визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Кравчук А. С. від 31 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

1.4. зобов`язати відповідача - Департамент ДВС відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 817/1223/16, виданого 9 листопада 2017 Рівненським окружним адміністративним судом, та здійснити виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

2. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду в частині зобов`язання боржника - Службу безпеки України в установленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 в період з 1 березня 2016 року по день звільнення із служби згідно приписів наказу ЦУ СБУ № 5дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році». Проте, відповідачем порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем вчинялися дії в межах виконавчого провадження з порушенням строків, визначених законом, та не вчинялися дії щодо повного та належного виконання рішення суду. До того ж, позивач зауважував на передчасності спірної постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення, стверджуючи, що рішення суду не було виконано в повному обсязі.

3. Рівненський окружний адміністративний суд ухвалою від 8 листопада 2018 року залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Службу безпеки України (надалі - СБУ).

4. Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції відзиву на касаційну скаргу не подав.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

5. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 817/1223/16 за позовом ОСОБА_1 до СБУ позов задоволено частково:

5.1. визнано протиправними дії СБУ при застосуванні наказу начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів (ЦСО «А» СБУ) Устименка О. В. від 14 серпня 2015 року №55о/с, яким ОСОБА_1 з 10 липня 2015 року зменшено щомісячне преміювання у розмірі до 133% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років;

5.2. визнано протиправними дії відповідача про відмову позивачу у збільшенні розміру преміювання з 1 березня 2016 року (по день звільнення зі служби) відповідно до наказу Центрального управління СБУ від 9 лютого 2016 року № 50/дск «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ у 2016 році» з 267% до 507% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років;

5.3. зобов`язано СБУ здійснити ОСОБА_1 за період з 31 липня 2015 року по 1 березня 2016 року донарахування та виплату премії, виходячи із розрахунку 267% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років у сумі 21559,31 гривень;

5.4. зобов`язано відповідача здійснити позивачу за період з 1 березня 2016 року по 30 вересня 2016 року включно донарахування та виплату премії, виходячи із розрахунку 507% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років, у сумі 68428 гривень;

5.6. стягнуто з СБУ на користь на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень;

5.7. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

6. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року у справі № 817/1223/16, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 5 квітня 2019 року, рішення суду першої інстанції скасовано у частині визнання протиправними дій СБУ про відмову у збільшенні розміру преміювання ОСОБА_1 з 1 березня 2016 року (по день звільнення зі служби) відповідно до наказу Центрального управління СБУ від 9 лютого 2016 року № 50/дск «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ у 2016 році» з 267% до 507% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача здійснити донарахування та виплату позивачу премії за період з 1 березня 2016 року по 30 вересня 2016 року, виходячи із розрахунку 507% від посадового окладу з урахуванням доплати за військове звання та надбавки за вислугу років у сумі 68428 гривень і у цій частині постановлено нове рішення, яким зобов`язано СБУ у встановленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 у період з 1 березня 2016 року по день звільнення зі служби згідно приписів наказу Центрального управління СБУ № 50 дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році».

6.1. Також скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з СБУ на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн та у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

6.2. В іншій частині постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року залишено без змін.

7. На виконання рішення суду Рівненським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист від 9 листопада 2017 року у справі № 817/1223/16 в частині зобов`язання СБУ в установленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 в період з 1 березня 2016 року по день звільнення із служби згідно приписів наказу ЦУ СБУ № 5дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році».

8. Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС із заявою від 14 листопада 2017 року про примусове виконання рішення суду.

9. Заява про примусове виконання рішення суду отримана відповідачем 16 листопада 2017 року, проте виконавчий лист і заява про відкриття виконавчого провадження надійшли головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту ВДВС Кравчук А. С. 21 листопада 2017 року.

10. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55221796 від 22 листопада 2017 року, якою боржника - СБУ зобов`язано добровільно виконати рішення суду в частинні зобов`язання в установленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 в період з 1 березня 2016 року по день звільнення із служби згідно приписів наказу ЦУ СБУ № 5дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році», протягом 10 робочих днів.

11. Супровідним листом від 22 листопада 2017 року «Про відкриття виконавчого провадження» відповідачем надіслано на адреси позивача та СБУ постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55221796 від 22 листопада 2017 року.

12. Водночас матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення на адресу боржника рекомендованого відправлення, яке би містило постанову про відкриття виконавчого провадження № 55221796 від 22 листопада 2017 року з повідомленням про вручення.

13. 12 грудня 2017 року вказаним державним виконавцем винесено вимогу № 552211796/1-20.1 про зобов`язання СБУ негайно виконати вимоги виконавчого листа № 817/1223/16 від 9 листопада 2017 року та протягом трьох робочих днів з моменту отримання такої вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень про його виконання, а у разі невиконання, надати письмове пояснення за фактами невиконання даного рішення та з дня отримання вимог - негайно повідомити прізвище, ім`я, по-батькові, посаду особи винної у невиконанні рішення суду. У вимозі боржника попереджено про те, що у разі невиконання ним рішення без поважних причин державний виконавець направить до правоохоронних органів подання про притягнення його до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

14. 16 березня 2018 року відповідачем зареєстровано надходження листа СБУ від 6 березня 2018 року № 28/2942 щодо виконання рішення суду, до якого додано копію рапорту від 15 лютого 2018 року № 28/2/643.

15. 31 травня 2018 року державним виконавцем Кравчук А. С. винесено постанову ВП № 5221796 про закінчення виконавчого провадження.

16. Фактичною підставою для закінчення виконавчого провадження слугував лист Начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ України від 6 березня 2018 року № 28/2942, відповідно до якого на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 817/1223/16 на адресу державного виконавця направлено рапорт начальника 4 відділу 5 управління (МЦСП) ЦСО «А» СБ України від 15 лютого 2018 року, погоджений начальником фінансового сектору 5 управління (МЦСП) ЦСО «А» СБ України 15 лютого 2018 року, про відсутність особистого вкладу ОСОБА_1 в загальні результати служби та відсутність у зв`язку з указаним можливості збільшення розміру преміювання.

17. 25 липня 2018 року позивач звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС із заявою про щодо неналежного виконання обов`язків головним державним виконавцем Кравчук А. С. під час здійснення виконавчого провадження № 55221796.

18. За результатами вказаного звернення позивача листом начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Клименко Р. В. від 10 серпня 2018 року № 55221796/1-20.1 позивача поінформовано, що 16 березня 2018 року до відділу надійшов лист СБУ з підтвердженням виконання рішення суду, у зв`язку з чим державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

19. Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю посадових осіб відповідача, позивач звернувся до суду.

20. В аспекті предмету доказування апеляційний суд також установив, що відповідно до витягу з ЄДРПУО особою, яка обирана (призначена) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи - Служби безпеки України є Грицак В. С. - керівник з 2 липня 2015 року. Такої юридичної особи - суб`єкта владних повноважень, як Центр спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ України в ЄДРПУО не міститься. Дані вказаного реєстру також не містять відомостей стосовно можливості представництва інтересів СБУ начальником Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ України перед третіми особами.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

21. Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 17 січня 2019 року позов задовольнив:

21.1. визнав протиправною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Клименко Р. В. під час здійснення контролю за рішеннями, діями головного державного виконавця Кравчук А.С. під час здійснення примусового виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року;

21.2. визнав протиправними дії та бездіяльність головного державного виконавця Кравчук А. С. при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 817/1223/16, виданого 9 листопада 2017 року Рівненським окружним адміністративним судом;

21.3. визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Кравчук А. С. від 31 травня 2018 року про закінчення виконавчого провадження;

21.4. зобов`язав відповідача - Департамент ДВС відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 817/1223/16, виданого 9 листопада 2017 року Рівненським окружним адміністративним судом, та виконати рішення суду у виконавчому провадженні № 55221796 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

22. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції констатував, що:

22.1. державним виконавцем порушено вимоги частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає обов`язок винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа;

22.2. після закінчення строку для добровільного виконання боржником рішення суду, державним виконавцем Кравчук А. С. не вчинялися жодні дії щодо перевірки виконання рішення, чим порушено вимоги частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»;

22.3. державним виконавцем Кравчук А.С. не винесено постанови про накладення на боржника штрафу у зв`язку з невиконанням рішення суду, не здійснено жодних дій щодо повторної перевірки виконання боржником рішення суду, чим порушено вимоги статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»;

22.4. повідомлення щодо виконання вимог державного виконавця Кравчук А. С. мав надати боржник - СБУ, за підписом Голови Служби безпеки України або ж представника, однак, державний виконавець не здійснила належної перевірки виконання рішення суду боржником, зокрема, не перевірила наданих документів зі сторони СБУ, для визначення чи дійсно має місце фактичне та повне виконання рішення;

22.5. постанова про закриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем Кравчук А. С. з грубим порушенням строків та за відсутності для цього підстав.

22.6. відповідачем не надано суду жодних належних доказів вжиття начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Клименко Р. В. заходів контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження щодо усунення порушень з боку головного державного виконавця Кравчук А. С.

23. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 4 квітня 2019 року змінив рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в частині мотивів, викладених судом першої інстанції; в решті рішення суду залишив без змін.

24. Так, підставою для зміни мотивування ухвалення рішення сталі висновки апеляційного суду про те, що:

24.1. постанова про відкриття виконавчого провадження № 55221796 від 22 листопада 2017 року є такою, що винесена державним виконавцем у строки, встановлені статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист і заява позивача про відкриття виконавчого провадження надійшли державному виконавцю Кравчук А. С. 21 листопада 2017 року;

24.2. матеріали виконавчого провадження не містять доказів виконання державним виконавцем положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а зокрема направлення на адресу боржника - СБУ рекомендованого відправлення, яке би містило постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2017 року № 55221796 із повідомленням про вручення;

24.4. начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС не забезпечив здійснення контролю за належним виконанням виконавчого провадження, у зв`язку з чим не виявив вищевикладених судом обставин стосовно протиправної бездіяльності та протиправних дій державного виконавця та не забезпечив відновлення порушених прав позивача, а також, розглядаючи заяву позивача, не надав запитуваних позивачем матеріалів виконавчого провадження.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

25. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення з боку судів норм матеріального права.

26. Так, аргументами касаційної скарги є твердження її автора про те, що:

26.1. державним виконавцем не порушено вимоги частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає обов`язок винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа;

26.2. 16 березня 2018 року до відділу надійшов лист СБУ з підтвердженням виконання рішення суду, а 31 травня 2018 року державним виконавцем у відповідності до вимог пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закриття виконавчого провадження; отже, виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

27. Інших доводів касаційна скарга не містить.

28. Вимогами автора скарги до суду касаційної інстанції є:

28.1. скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року;

28.2. скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року;

28.3. ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

29. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

V. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду

30. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

32. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

33. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

34. Відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС України в зазначеній редакції суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

35. Як убачається з вищенаведеного, доводами касаційної скарги є:

дотримання з боку державного виконавця строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження;

правомірність закінчення виконавчого провадження.

36. Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції у частині мотивування, в тому числі в контексті дотримання з боку державного виконавця строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, констатувавши відсутність порушення такого строку. Відповідно, оскаржуване судове рішення не ґрунтується на цій підставі.

37. Отже, предметом аналізу в касаційній інстанції залишаються доводи Департаменту ДВС щодо правомірності закінчення виконавчого провадження та відповідні висновки судів у цій частині.

38. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

39. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

40. Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень (стаття зазначеного Закону).

41. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

42. Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статтями 48-62 Закону № 1404-VIII, а порядок виконання рішень немайнового характеру - нормами статей 63-67 вказаного Закону.

43. Так, відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

44. Своєю чергою, пункт 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

45. Як установили суди та зазначено вище, відповідно до виконавчого листа від 9 листопада 2017 року № 817/1223/16 СБУ зобов`язано у встановленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 в період з 1 березня 2016 року по день звільнення зі служби згідно приписів наказу ЦУ СБУ № 50 дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році».

46. Суди правильно вказали, що лист начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ України від 6 березня 2018 року № 28/2942 не є доказом належного виконання згаданого виконавчого листа, оскільки вказаний центр і його начальник не відносяться до переліку боржників зазначених у виконавчому та не відноситься до переліку осіб, які вправі без довіреності вчиняти дії від імені СБУ. Саме СБУ зобов`язана в установленому порядку розглянути питання про збільшення розміру преміювання ОСОБА_1 в період з 1 березня 2016 року по день звільнення із служби згідно приписів наказу ЦУ СБУ № 50дск від 9 лютого 2016 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців СБУ в 2016 році» й інформувати про прийняте за результатами його розгляду рішення, як органи державної виконавчої служби так і позивача по справі, однак вказаного на час винесення постанови про закриття виконавчого провадження не забезпечено.

47. Отже, відсутні підстави вважати, що виданий Рівненський окружним адміністративним судом виконавчий лист від 9 листопада 2017 року № 817/1223/16 є фактично виконаним у повному обсязі.

48. Відтак, висновок судів про протиправність спірної постанови про закінчення виконавчого провадження та наявність підстав для її скасування із задоволенням відповідних позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.

49. В іншій частині ухвалені у цій справі судові рішення у цій справі не є предметом касаційного оскарження.

VІ. Висновки по суті вимог касаційної скарги

50. За наведених обставин Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення в частині, яка є предметом касаційного перегляду, ґрунтуються на належній юридичній оцінці фактичних обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

51. Апеляційний суд, своєю чергою, надав більш детальну оцінку спірним правовідносинам і обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції в частині мотивів.

52. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІI. Судові витрати

53. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, новий розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у незміненій частині та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2019 року у справі № 1740/2299/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова