Справа № 380/916/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/916/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участю представника відповідача Кульчицького М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону за участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційної служби м. Львова про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (далі ВМКЦ Західного регіону, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними рішення житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 17.04.2019 р. про зміну дати зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 та про відміну рішення житлової комісії ВМКЦ ЗР від 12.11.2018 р. № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, оформлені протоколом від 17.04.2019 р. № 137 та скасувати їх;
- зобов`язати житлову комісію Військово-медичного клінічного центру Західного регіону повторно розглянути питання та прийняти рішення про надання грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї у кількості 5 (п`ять) осіб: ОСОБА_1 - основний - 1964 р.н., ОСОБА_2 - дружина - 1968 р.н., ОСОБА_3 - донька - 1989 р.н., ОСОБА_4 - син - 1990 р.н., ОСОБА_5 - син - 1994 р.н.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що приймаючи оскаржувані рішення відповідач вийшов за межі наданих йому законом повноважень, оскільки змінив дату зарахування на квартирний облік позивача і членів його сім`ї на понад як тринадцять років і та відмінив рішення житлової комісії ВМКЦ Західного регіону від 12.11.2018 №131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення, застосовуючи спосіб повноважень, який не визначений законом та спрямований на порушення прав, свобод та інтересів особи.
Рішенням від 12.11.2018 р. (витяг з протоколу № 131 засідання житлової комісії ВМКЦ ЗР від 12.11.2018 р.) було постановлено клопотати перед начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про перевірку особових облікових справ та надання грошової компенсації за належне жиле приміщення згідно вимог Постанови КМУ від 02.09.2015 р. № 728 з подальшим зняттям з квартирного обліку підполковника м/с ОСОБА_1 .
У зв`язку із тривалою відсутністю виплати грошової компенсації, з обґрунтуванням посадовими особами тривалим ходом здійснення перевірки, у вересні 2019 р. в результаті особистого звернення позивач зазначає що дізнався про те, що 17.04.2019 р. житлова комісія Військово-медичного клінічного центру Західного регіону за результатами перевірки квартирної облікової справи прийняла рішення, яке зафіксоване у протоколі від 17.04.2019 р. № 137, яким змінила дату зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_1 з 05.10.1995 р. на 10.04.2008 р. складом сім`ї 4 (чотири) особи - ОСОБА_1 - основний - 1964 р.н., ОСОБА_2 - дружина - 1968 р.н., ОСОБА_6 - донька - 1989 р.н., ОСОБА_4 - син - 1990 р.н.; відмінила рішення житлової комісії ВМКЦ ЗР від 12.11.2018 р. № 131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї.
У зв`язку із тим, що підставами для зміни дати зарахування на квартирний облік (черги) та відміни рішення про надання грошової компенсації визначено проблеми реєстрації під час зміни місця проходження служби, позивач звернувся до центральних органів виконавчої влади.
У відповіді від 29.10.2019 р. вих. № 303/4/2379 Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних Сил України підставами відмови вказано порушення вимог законодавства при зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах. Це зумовило перенесення дати зарахування на квартирний облік з 05.10.1995 р. на 10.04.2008 р.. Зважаючи на вказані обставини, враховуючи те, що на цей час у Львівському гарнізоні забезпечуються житлом (у тому числі, шляхом виплати компенсації за належне для отримання житло) сім`ї військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби в запас, або у відставку, які перебувають на квартирному обліку з 1991 року, у списках потребуючих позачергового забезпечення житлом - з 1998 року, у списках осіб, що потребують першочергового забезпечення житлом - з 1995 року, можливість виплати грошової компенсації раніше ніж особам, що перебувають на квартирному обліку перед позивачем не передбачена законодавством.
Не погоджуючись з позицією відповідача, враховуючи вищезазначені обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом та відновленням своїх, порушених на його думку прав та інтересів.
Ухвалою від 03.02.2020 року суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі.
ВМКЦ Західного регіону надав відзив на позов. Вимоги ОСОБА_7 відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.
Зазачає, що при зарахуванні ОСОБА_7 на квартирний облік у повноваженнях житлової комісії ВМКЦ ЗР, не було повноважень перевіряти правомірність перебування позивача у квартирній черзі за попередніми місцями проходження служби.
Відповідач вказує, що позивач при зміні місця служби змінював і реєстрацію, проте в деяких місцях проходження служби не змінив реєстрацію, а тому і були допущені порушення правил зарахування позивача на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах. Вказані порушення були виявлені при перевірці житлової справи позивача у зв`язку з можливістю виплати йому грошової компенсації за неотримане житлове приміщення. Це підтверджується листом квартирно- експлуатаційної служби м. Львова від 19.03.2019 року №1123 (копія наявна в матеріалах справи) та листом Головного квартирно-експлуатаційної служби ЗСУ від 29 жовтня 2019 року №303/4/2379 у відповідь на звернення позивача.
При перевірці облікової справи позивача фахівцями житлової групи КЕВ м.Львова, було встановлено відсутність документів, які необхідні при подані рапорту для отримання грошової компенсації що стало однією з підстав для відміни рішення житлової комісії ВМКЦ ЗР від 12.11.2018 року №131 про погодження виплати грошової компенсації за неотримане житлове приміщення позивачу.
Відповідач крім іншого, також стверджує, що житлова комісія ВМКЦ ЗР діяла на підставі та в межах повноважень визначених вимогами Інструкції. А доводи позивача про «вихід за межі наданих законом повноважень», відповідач вважає необґрунтованими.
Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати від 10.03.2020, суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Квартирно-експлуатаційну службу м. Львова. А 16.06.2020 перейшов до розгляду справи по суті.
Третя особа клопотань чи пояснень по суті спору суду не надала, явку представника у судове засідання не забезпечила.
Позивач в судове засідання по розгляду справи по суті не прибув ,був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
З огляду на наведене, у суду відсутні підстави передбачені ст.205, ст. 206 КАС України для відкладення розгляду справи.
Заслухавши доводи представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, при вирішенні спірних правовідносин суд виходив з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.04.1984 проходив військову службу на різних посадах, що підтверджується витягом з послужного списку.
З матеріалів справи встановлено, що позивач відповідно до витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії В/Ч НОМЕР_3 від 05.10.1995 зареєстрований в книзі реєстрації рапортів про прийняття на квартирний облік за №317 про зарахування в списки на першочергове одержання жила.
Згідно витягу з протоколу№131 засідання житлової комісії ВМКЦ ЗР Рішенням від 12.11.2018 р. було постановлено клопотати перед начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про перевірку особових облікових справ та надання грошової компенсації за належне жиле приміщення з подальшим зняттям з квартирного обліку підполковника м/с ОСОБА_1 .
Однак 17.04.2019 житлова комісія Військово-медичного клінічного центру Західного регіону за результатами перевірки квартирної облікової справи прийняла рішення, яке зафіксоване у протоколі від 17.04.2019 р. № 137, яким змінила дату зарахування на квартирний облік підполковника ОСОБА_7 з 05.10.1995 р. на 10.04.2008 р. складом сім`ї 4 (чотири) особи.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою зміни дати зарахування позивача на квартирний облік стала зміна місця служби і реєстрації, яка в деяких місцях проходження служби не змінювалася позивачем у зв`язку з чим були допущені порушення правил зарахування позивача на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах.
Позивач зазначене вважає протиправним ,тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
На спірні правовідносини поширюються норми Житлового кодексу України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 із змінами та доповненнями (далі - Закон №2011-ХІІ), Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей" №1763-ІУ від 15.06.2004 із змінами та доповненнями (далі - Закон №1763-ІУ), Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМ України № 1081 від 03.08.2006 (далі - Порядок), Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 №737 із змінами та доповненнями (далі - Інструкція), Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року N 380 (далі Інструкція № 380).
Як передбачено ч. 1 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.
Згідно із вимог ст. 12 Закону №2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 22 Порядку передбачено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Пунктом 23 Порядку передбачено, що для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).
Пунктом 24 Порядку передбачено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
Пунктом 25 Порядку передбачено, що на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Відповідно до вимог п. 26 Порядку, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Проте, відповідно до п. 2.14 розділу ІІ Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року (яка діяла на момент первинного звернення позивача про зарахування його на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов), військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.
При цьому перший примірник облікової справи (додаток 7) разом з першим примірником Картки обліку (додаток 8) направляються командиром військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі звільнення військовослужбовця з військової служби та розформування військової частини - до військового комісаріату.
Другий примірник облікової справи (додаток 7) та другий примірник Картки обліку видаються військовослужбовцю під час отримання ним довідки (додаток 3) про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби та зняття з обліку, виданої командиром військової частини та відповідної КЕВ (КЕЧ) району, яка скріплюється печаткою КЕВ (КЕЧ) району, та довідки (додаток 4) про здачу жилого приміщення.
У разі переведення військовослужбовця, який перебуває на обліку, до нового місця проходження військової служби або звільнення його з військової служби командир військової частини зобов`язаний надати до КЕВ (КЕЧ) району витяг з наказу про переміщення або звільнення військовослужбовця протягом 10 днів з дня видачі цього наказу.
Також, відповідно до п. 9 розділу VI Інструкції № 380 (яка чинна на момент прийняття спірних рішень), військовослужбовцям (крім військовослужбовців, які проходили службу у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації), які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби в іншому гарнізоні (в іншій місцевості), але протягом шести місяців після прибуття до нового місця проходження військової служби не зареєстрували місце проживання і не подали рапорт про зарахування на облік, попередній час перебування на обліку не зберігається.
З матеріалів справи суд встановив, що позивач був прийнятий на квартирний облік 05.10.1995 року зі складом сім`ї у п`ять осіб у військовій частині НОМЕР_3 (с. Старичі, Львівська обл.). В подальшому при переведенні для проходження військової служби у м. Київ, позивач змінив також реєстрацію.
У червні 2001 року при переведені для проходження служби у м. Яворів. Львівської області позивач змінив реєстрацію, проте на с. Старичі, Львівська обл. Після 2 (двох) років проходження служби у м. Яворів Львівської області, та з відсутньою, реєстрацією у даному населеному пункті, в порушення вимог п.15 Правил облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 1 грудня 1984 р. N 470, позивач звернувся про зарахування його на квартирний облік Яворівському гарнізоні в кількості 5 (п`яти) осіб.(копія протоколу №4 від 23.05.2003 р.
У жовтні 2003 року позивач був переведений для подальшого проходження служби у м. Володимир-Волинський, Волинської обл. Після 2 (двох) років проходження служби у вказаному гарнізоні, 17.10.2005 року в порушення вимог п. 15 Правил реєстрації у населеному пункті) звернувся з Рапортом про зарахування його квартирний облік в кількості 5 (п`яти) осіб (копія рапорту наявна в матеріалах справи).
У листопаді 2005 року позивач був переведений для подальшого проходження служби у м. Львів. 10 квітня 2008 року був зарахований на квартирний облік у Львівському гарнізоні у кількості 2. (двох) осіб.
Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.3.3-3.7 Інструкції про організаціє забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 06.10.2006 №577 підставою для зарахування ОСОБА_7 на квартирний облік з урахуванням попереднього часу перебування на квартирній черзі були надані ним довідки (копії означених доказів долучені до матеріалів справи).
Отже позивач при зміні місця служби змінював і реєстрацію, як це передбачено законодавством, проте в деяких місцях проходження служби не змінив реєстрацію, у зв`язку з чим були допущені порушення правил зарахування ОСОБА_7 на квартирний облік у Яворівському та Володимир-Волинському гарнізонах, що було виявлено при перевірці житлової справи позивача.
Також суд бере до уваги що відповідно до вимог 4.2 ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, - межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 ст 12. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для тримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей.
Відповідно до вимог п. 4 розділу 1 Інструкції військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне м для отримання жиле приміщення.
Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до вимог п.1 розділу 2 Інструкції Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, в установах та організаціях Збройних Сип України, утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).
Відповідно до вимог п.7 розділу 2 Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:
зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;
перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.
Сукупний аналів вищевказаних нормативно-правових актів, дає можливість зробити висновок, що доводи позивача, стосовно того що при прийнятті оскаржуваних рішень житлова комісія вийшла за межі своїх повноважень є необґрунтованими.
При цьому суд бере до уваги що при перевірці облікової справи позивача фахівцями житлової групи КЕВ м.Львова, було встановлено відсутність документів, які необхідні при подані рапорту для отримання грошової компенсації, а саме:
нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за -іалежна їм для отримання жиле приміщення;
інформація Яворівської КЕЧ району щодо забезпечення жилою площею у період проходження служби з 12.08.1992 по 09.08.1999 у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , її здачу квартирним органам МОУ чи залишення членам сім`ї;
інформація (довідка Київського КЕУ) про незабезпечення жилою площею у період проходження військової служби (навчання) у м.Києві з 09.08.1999 по 26.06.2001 року;
інформація щодо реєстрації місця проживання гр.. ОСОБА_1 у період з 19.06.1992 по 02.07.1996 та з 11.10.1999 по 01.07.2001 та довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації у вказані періоди;
довідка з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації за адресою у період з 02.07.1996 по 11.10.1999 та з 01.07.2001 по 05.06.2007 за адресою АДРЕСА_2 ;
довідка з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за місцем реєстрації за адресою у АДРЕСА_3 ;
інформація про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_3 у період з 12.08.1992 по 17.05.2005 року та Довідки з ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків за значений період та з місць реєстрації , які зазначені в паспорті гр. ОСОБА_3
свідоцтво про шлюб гр. ОСОБА_3 гр. ОСОБА_8
акт перевірки житлових умов гр. ОСОБА_1 та членів його сімї.
Щодо покликань позивача на те що на вимогу відповідача означені документи були надані, то вказані обставини матеріалами справи не підтверджуються.
При цьому суд зазначає, що нормами чинного законодавства, прямо не заборонено позивачу повторно звертатися до відповідача, у встановленому порядку для вирішення питання про отримання грошової компенсації за належне до отримання житлове приміщення надавши для цього усі необхідні документи.
Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і в частині зобов`язання житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону повторно розглянути питання та прийняти рішення про надання грошової компенсації за неотримане житлове приміщення підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї у кількості 5 (п`ять) осіб. Крім того суд наголошує, що у 2008 році позивач був зарахований на квартирний облік у Львівському гарнізоні у кількості 2 (двох) осіб.
Також суд зазначає, що саме по собі перебування позивача на черзі на отримання житла не є вирішенням питання про отримання ним житла і не тотожне з поняттям проходження військової служби. З огляду на зазначене правовідносин, щодо забезпечення житлом між позивачем та відповідачем не виникало.
До моменту взяття позивача на облік у Львівському гарнізоні він не був позбавлений права на звернення до органу соціального захисту населення щодо взяття його на квартирний облік за переднім місцем реєстрації.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).
З аналізу наведених положень вбачається, що предметом оскарження в судовому порядку можуть бути виключно прийняті рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Крім того, частиною 2статті 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи з критеріїв, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, тобто останні прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також з урахуванням усіх обставин справи.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування виконав.
Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2020.

Суддя В.М. Сакалош