Справа № 826/302/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року м. Київ № 826/302/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл"
до третя особа Офісу великих платників податків ДФС Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферко"
проскасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2013 №,

за участю:

представника позивача - Нестерова - Сурменка Олександра Петровича (дов. від 10.01.2018 №2018/323)

представника відповідача - Голінея Ігоря Ігоровича (дов. від 10.05.2018 №5150/9/28-10-10-18),

представника відповідача - Корнейчука Олега Ленгеновича (дов. від 20.02.2018 №208/9/28-10-10-18),

представника третьої особи - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2013 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 залишено без змін, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.08.2017 касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України зазначено наступне: "Суди у підтвердження факту господарських операції посилаються на наявність первинних документів, при цьому не вказуючи їх реквізитів, не конкретизуючи їх суті.

В даному випадку, суди першої та апеляційної інстанцій повинні виходити із реальності здійснення платником податку господарських операцій. Предметом доказування є факт здійснення господарських операцій в рамках звичайної виробничої діяльності платника податку, в тому числі і на підставі усних домовленостей, а також з`ясування питання, чи містять відомості первинних бухгалтерських документів повну, достовірну, взаємопов`язану і несуперечливу інформацію.".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2017 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко", які мали реальний характер та за якими було отримано товар, використаний ним у власній господарській діяльності, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмовий відзив у якому зазначив про те, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено, що в порушення вимог пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України позивачем до складу валових витрат включено витрати, які не спричиняють реального настання правових наслідків за фінансово - господарськими правовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко". Як на обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на акти від 13.09.2013 № 950/22.8-15/31681342 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ферко" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "К-В-С" та подальшої реалізації придбаних у ТОВ "В-К-С" товарно - матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) за період з 01.11.2012 по 31.07.2013; з ТОВ "ВЕРНОН ШИППІНГ" та подальшої реалізації придбаних у ТОВ "ВЕРНОН ШИППІНГ" ТМЦ за період з 01.01.2012 по 31.07.2013" та від 13.11.2013 №1854/2659-22-01/31681342 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Ферко» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року".

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Третьою особою надано суду письмові пояснення в яких зазначено про те, що воно дійсно мало фінансово - господарські правовідносини з позивачем за договорами №CVP28062 від 05.03.2012, № CVP28803 від 16.03.2012, №CVP29144 від 21.03.2012, № CVP34936 від 30.08.2012, № CVP40631 від 22.11.2012, № CVP40965 від 29.11.2012, № CVP41005 від 30.11.2012, № CVP41073 від 03.12.2012, № CVP41271 від 06.12.2012, № CVP41315 від 07.12.2012, № CVP41494 від 11.12.2012, № CVP41701 від 19.12.2012, № CVP41725 від 19.12.2012, № CVP41828 від 24.12.2012, № CVP42006 від 27.12.2012 та здійснило поставку відповідного товару. Також третя особа зазначила про те, що відомості викладені акті від 13.11.2013 №1854/2659-22-01/31681342 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Ферко» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року" не відповідають дійсності.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 29.11.2013 по 12.12.2013 Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт від 19.12.2013 №1480/40-50/20010397, яким встановлено порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, а саме, до складу валових витрат включено витрати, які не спричиняють реального настання правових наслідків, в результаті чого підприємством було завищено витрати на загальну суму 10301224,00 грн. Дане порушення призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 2163257,00 грн.

30.12.2013 на підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 3244885,50 грн., з яких 2163257,00 грн. за основним платежем, та 1081628,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" реальний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного.

Суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов`язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач мав наступні фінансово - господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко":

- за договором № CVP28062 від 05.03.2012, за яким було поставлено позивачу 94,623 т. ріпаку для харчових цілей урожаю 2011 року українського походження на загальну суму без ПДВ 411610,05 грн. Поставка товару відбувалася на елеваторі Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Врадіївський елеватор». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 15 від 05.03.2012, видатковою накладною № 61 від 05,03.2012, рахунком-фактурою №55 від 05.03.2012, складськими квитанціями № АУ172950 від 05.03.2012 р. та № АУ172957 від 05.03.2012;

- за договором № CVP 28803 від 16.03.2012, за яким було поставлено позивачу 935,262 т. ріпаку для харчових цілей урожаю 2011 року українського походження на загальну суму без ПДВ 4 208 679,00 грн. Поставка товару відбувалася на елеваторі Публічне акціонерне товариство «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 56 від 16.03.2012, видатковою накладною № 118 від 16.03.2012, рахунком-фактурою №99 від 16.03.2012, складськими квитанціями № АУ675788 від 16.03.2012 та № АУ841145 від 16.03.2012;

- за договором № CVP 29144 від 21.03.2012, за яким було поставлено позивачу 163,9 т. ріпаку для харчових цілей урожаю 2011 року українського походження на загальну суму без ПДВ 724 438,00 грн. Поставка товару відбувалася на елеваторі Публічне акціонерне товариство «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 85 від 22.03.2012,видатковою накладною № 147 від 22.03.2012, рахунком-фактурою №125 від 22.03.2012, складською квитанцією № АУ971048 від 22.03.2012;

- за договором № CVP 34936 від 30.08.2012, за яким було поставлено позивачу 118,124 т. ріпаку для харчових цілей урожаю 2011 року українського походження на загальну суму без ПДВ 533 920,48 грн. Поставка товару відбувалася на елеваторі Державне підприємство «Радивилівський комбінат хлібопродуктів». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 206 від 31.08.2012, видатковою накладною № 1043 від 31.08.2012, рахунком-фактурою №842 від 31.08.2012, складською квитанцією № АФ103224 від 31.08.2012;

- за договором № CVP 40631 від 22.11.2012, за яким було поставлено позивачу 280,98 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ГІДВ 1 006 536,86 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення Третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковими накладними № 105 від 22,11.2012, № 183 від 27.11.2012, №198 від 29.11.2012, видатковими накладними № 1728 від 22.11.2012, №1806 від 27.11.2012, № 1825 від 29.11.2012, рахунками-фактурами №128 від 22.11.2012, № 1424 від 27.11.2012, № 1439 від 29.11.2012, ТТН № 411794 від 20.11.2012 № 411795 від 20.11.2012, № 411796 від 20.11.2012, №411726 від 20.11.2012, № 596624 від 20.11.2012, № 155464 від 20.11.2012, № 155465 від 20.11.2012, № 155466 від 20.11.2012;

- за договором № CVP 40965 від 29.11.2012, за яким було поставлено позивачу 173,11 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 641 949,58 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 199 від 29.11.2012, видатковою накладною № 1826 від 29.11.2012, рахунком-фактурою №1440 від 29.11.2012, товарно - транспортними накладними №155467 від 28.11.2012, № 155468 від 28.11.2012, № 155469 від 28.11.2012, № 411797 від 28.11.2012, № 411798 від 28.11.2012;

- за договором № CVP 41005 від 30.11.2012, за яким було поставлено позивачу 98,34 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 367 136,00 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP до ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 10 від 03.12.2012, видатковою накладною № 1858 від 03.12.2012, рахунком-фактурою №1459 від 03.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 596578 від 02.12.2012, № 596538 від 02.12.2012, № 596579 від 02.12.2012;

- за договором № CVP 41073 від 03.12.2012, за яким було поставлено позивачу 229,88 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 858 218,67 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 11 від 03.12.2012, видатковою накладною № 1923 від 03.12.2012, рахунком-фактурою №1460 від 03.012.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 596580 від 02.12.2012, № 596581 від 02.12.2012, № 596582 від 02.12.2012, № 596583 від 02.12.2012, № 596584 від 02.12.2012, № 596585 від 02.12.2012, № 596586 від 02.12.2012, № 596587 від 02.12.2012;

- за договором № CVP 41271 від 06.12.2012, за яким було поставлено позивачу 63,06 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 235 424,00 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 43 від 06.12.2012, видатковою накладною № 2023 від 06.12.2012, рахунком-фактурою №1482 від 06.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 601377 від 06.12.2012, № 601378 від 06.12.2012;

- за договором № CVP 41315 від 07.12.2012, за яким було поставлено позивачу 129,76 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 484 437,33 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 45 від 07.12.2012, видатковою накладною № 2037 від 07.12.2012, рахунком-фактурою №135 від 07.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 262627 від 06.12.2012, № 262637 від 06.12.2012, № 155470 від 06.12.2012, № 262628 від 06.12.2012;

- за договором № CVP 41494 від 11.12.2012, за яким було поставлено позивачу 222.02 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 828 874,67 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 76 від 11.12.2012, видатковою накладною № 2073 від 11.12.2012, рахунком-фактурою №1522 від 11.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 601688 від 10.12.2012, № 601689 від 10.12.2012, № 601690 від 10.12.2012, № 601688 від 10.12.2012, № 601691 від 10.12.2012, № 601692 від 10.12.2012, № 596592 від 10.12.2012, № 596594 від 10.12.2012;

- за договором № CVP 41701 від 19.12.2012, за яким було поставлено позивачу 192.3 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 729 137,50 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 108 від 18.12.2012, видатковою накладною № 2143 від 18.12.2012, рахунком-фактурою №1550 від 18.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 644220 від 18.12.2012, № 157122 від 18.12.2012, № 644222 від 18.12.2012, № 644223 від 18.12.2012, № 596599 від 18.12.2012, № 411799 від 18.12.2012;

- за договором № CVP 41725 від 19.12.2012, за яким було поставлено позивачу 522,06 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 2 325 323 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковими накладними № 119 від 19.12.2012, № 144 від 23.12.2012, № 134 від 20.12.2012, видатковими накладними № 2154 від 19.12.2012, № 2177 від 23.12.2012, № 2168 від 20.12.2012, рахунками-фактурами №1562 від 19.12.2012, № 1567 від 20.12.2012, № 1575 від 23.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 599307 від 18.12.2012, № 601334 від 18.12.2012, № 601335 від 18.12.2012, № 601474 від 18.12.2012, № 596595 від 18.12.2012, № 596597 від 18.12.2012, № 601475 від 18.12.2012, № 155791 від 18.12.2012, № 155792 від 18.12.2012, № 644206 від 18.12.2012, № 601309 від 18.12.2012, № 601310 від 18.12.2012, № 596598 від 18.12.2012, № 649591 від 18.12.2012, № 649587 від 18.12.2012, № 596596 від 18.12.2012, №649590 від 18.12.2012;

- за договором № CVP 41828 від 24.12.2012, за яким було поставлено позивачу 86,86 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 318 486,67 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 145 від 23.12.2012, видатковою накладною № 2178 від 23.12.2012, рахунком-фактурою № 1577 від 23.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 601308 від 21.12.2012, № 601307 від 23.12.2012, № 649588 від 22.12.2012;

- за договором № CVP 42006 від 27.12.2012, за яким було поставлено позивачу 327,14 т. насіння сої урожаю 2012 року на загальну суму без ПДВ 1 488 487 грн. Поставка товару відбувалася на умовах DAP на ТОВ Зерновий термінал «УкрКазекспортастик», шляхом залучення третьою особою експедиторської компанії ТОВ «ТЕК Транско». Факт постачання товару за даним договором підтверджується податковою накладною № 197 від 27.12.2012, видатковою накладною № 2227 від 27.12.2012, рахунком-фактурою № 1613 від 27.12.2012. На підтвердження факту постачання товару на зерновий термінал, експедиторською компанією були складені наступні товарно - транспортні накладні: № 262743 від 26.12.2012, № 262740 від 26.12.2012, № 262739 від 26.12.2012, № 649589 від 22.12.2012, № 649584 від 22.12.2012, № 599317 від 27.12.2012, № 262745 від 26.12.2012, № 262741 від 26.12.2012, № 262742 від 26.12.2012, № 649585 від 26.12.2012.

На підтвердження здійснення оплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" за товар поставлений на вказаними договорами позивачем надано суду копію банківської довідки від 03.12.2013 № 01/ЛК.

Також, на підтвердження фактичного існування фінансово - господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" позивачем надано суду копії наданих Держаним підприємством "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" аркушів книги № 2 кількісно - якісного обліку хлібопродуктів по ріпаку складу - елеватору за 2012 рік, звіту про рух ріпаку за серпень 2012 року, сторінок журналу зважування по елеватору за вересень 2012 року, наданих ПАТ "Білгород - Дніпровський комбінат хлібопродуктів" карток аналізу зерна, книг кількісно - якісного обліку хлібопродуктів

Позивачем на підтвердження використання товару отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а саме на підтвердження його подальшої реалізації, надано суду копії ВМД 500060703/2012/604850 від 31.10.2012, ВМД № 500060703/2012/604851 від 31.10.2012, № 508040000/2013/000387 від 01.02.2013, №508040000/2012/004775 від 30.12.2012, №500040403/2012/00078 від 29.02.2012, №123020000/2012/000276 від 24.02.2012, №500060704/2012/002475 від 11.05.2012, повідомлень банку про перерахування коштів від 30.10.2012, від 08.02.2013, від 28.12.2012, від 23.03.2012, 28.02.2012, від 15.05.2012, від 23.12.2011, від 23.12.2011, звіту з переробки соняшнику, витягів з реєстрів складських документів на зерно, договору 20121017/1-хк від 07.11.2012, контрактів №CVS28693 FP7340600 від 15.03.2013 з додатком № 1, № CVS28125 ВМР204300 від 19.01.2012 з додатком № 1, № CVS23714 ВМР200900 від 16.11.2011, № CVS36688 F604900 від 18.09.2012 з додатками № 1 та № 2, № CVS39774 від 06.11.2012 з додатком № 1, № CVS26741 РРР021500 від 10.02.2012 з додатком № 1, № CVS41133 від 05.12.2012 з додатками № 1, 2, 3, № CVS41133 від 05.12.2012 з додатками № 1, 2, 3, від 29.05.2013 № СVS 46808.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферко" в наданих суду письмових поясненнях підтвердило факт існування фінансово - господарських відповідним з позивачем та зазначило про те, що відомості викладені акті від 13.11.2013 №1854/2659-22-01/31681342 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Ферко» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року" не відповідають дійсності на підтвердження чого надало суду копії податкової декларації з податку на прибуток ТОВ «Ферко» за 2012 рік з квитанцією про її прийняття, податкового розрахунку ТОВ «Ферко» сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ за 4 квартал 2012 року з квитанцією про його прийняття, розшифровки основних засобів станом на 31.12.2013 р. та станом на 31.12.2012, бухгалтерської довідки ТОВ «Ферко» щодо декларування доходів за операціями поставки ТОВ «АТ Каргілл», роздруківки відомостей щодо ТОВ «Ферко» з сайту пошук у ЄДР.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферко" не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наданих ним на підтвердження реальності господарських операцій між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко".

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 355 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.04.2019 у справі справа №826/941/14 (адміністративне провадження №К/9901/4188/18) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл», скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» задовольнити та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 15.01.2014.

В зазначеній постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказано наступне: "Матеріалами справи встановлено, що у період з січня по травень 2013 року між Товариством та ТОВ «Ферко» укладено договори поставок, за умовами яких останнє зобов`язалось передати у власність позивача сільськогосподарську продукції - сою.

На підтвердження виконання умов договору та фактичного отримання позивачем продукції під час розгляду справи Товариством надано товарно-транспортні, видаткові та податкові накладні, докази оплати отриманого товару, докази подальшого використання придбаної продукції під час виконання Товариством зовнішньоекономічних контрактів щодо поставки сільгосппродукції.

Водночас, як в акті перевірки від 27.12.2013, так і під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, відповідач обґрунтовував свої дії щодо прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення тим, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не змогло провести зустрічну перевірку ТОВ «Ферко» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012 по 30.09.2013 через відсутність його за місцем реєстрації, про що складено акт від 13.11.2013.

Виключно на підставі зазначеної інформації, отриманої від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, відповідачем зроблено висновок про безтоварність та фіктивність договорів поставок, укладених між Товариством та ТОВ «Ферко».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що неможливість здійснити зустрічну перевірку ТОВ «Ферко» є достатнім та беззаперечним доказом безтоварності операцій та фіктивності укладених між позивачем та його контрагентом угод. Крім того, судами зроблено висновок про відсутність ділової мети та розумної економічної причини у господарських операціях, укладених між позивачем та його контрагентом.

Колегія судів Касаційного адміністративного суду не погоджується з зазначеними висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач під час розгляду справи щодо визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 15.01.2014 обмежився посиланням на інформацію іншого контролюючого органу щодо неможливості здійснити зустрічну перевірку ТОВ «Ферко».

В той же час, позивачем надано копії судових рішень у справах за позовами ТОВ «Ферко» до ДПІ у Шевченківському районі у м. Києві, ДПІ у Печерському районі у м. Києві про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень прийнятих контролюючим органом за наслідками перевірок, проведених у 2012-2013 роках (том 2 а.с.2-39).

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.01.2014 у справі №826/18671/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.09.2014, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ілта» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферко» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення від № 7 від 19 листопада 2013 року.

Зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що контролюючим органом проведено перевірку діяльності ТОВ «Ферко» за період з 01.09.2012 по 30.06.2013 та за наслідками її проведення складено акт від 01.11.2013.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача про неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента позивача в той самий час, як така перевірка здійснювалась ДПІ у Печерському районі у м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача про неможливість здійснення зустрічної перевірки ТОВ «Ферко» не дають підстав вважати, що договори, укладені між Товариством та ТОВ «Ферко» мали безтоварний характер, а їх діяльність була фіктивною.".

Таким чином постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.04.2019 у справі справа №826/941/14 (адміністративне провадження №К/9901/4188/18), тобто рішенням суду яке набрало законної сили, встановлено, що акт від 13.11.2013 №1854/2659-22-01/31681342 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Ферко» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року" не дає підстав вважати, що договори, укладені між Товариством та ТОВ «Ферко» мали безтоварний характер, а їх діяльність була фіктивною.

Необґрунтованість посилань відповідача на акт від 13.09.2013 № 950/22.8-15/31681342 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ферко" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "К-В-С" та подальшої реалізації придбаних у ТОВ "В-К-С" товарно - матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) за період з 01.11.2012 по 31.07.2013; з ТОВ "ВЕРНОН ШИППІНГ" та подальшої реалізації придбаних у ТОВ "ВЕРНОН ШИППІНГ" ТМЦ за період з 01.01.2012 по 31.07.2013" зумовлюється тим, що відповідачем не надано суду доказів та не наведено обґрунтувань на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" було поставлено позивачу товар отриманий від ТОВ "В-К-С", ТОВ "ВЕРНОН ШИППІНГ", у той час, як фінансово - господарські взаємовідносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" під час проведення перевірки за результатами якої складено зазначений акт не досліджувались.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко", як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі 820/4428/17 (адміністративне провадження №К/9901/51373/18).

Інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово - господарськими відносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" відповідачем суду не надано, як і не зазначено про причини неможливості їх надання.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" мали реальний товарний характер.

Підпунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Реальність та товарність господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферко" в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування показників податкової звітності за рахунок фінансово - господарських правовідносин з вказаними контрагентами.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Позивач у позовній заяві просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.12.2013 №.

З огляду на зазначене, з урахуванням положень пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України податкове повідомлення - рішення від 30.12.2013 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій і другій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем в прохальній частині позовної заяви викладено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу , водночас доказів на підтвердження факту здійснення відповідних витрат, як і визначення їх розміру суду надано не було.

З огляду на зазначене у суду відсутні підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, ) до Офісу великих платників ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферко" (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 67/69, ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2013 № - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 30.12.2013 №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов