Справа № 160/10416/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10416/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (суддя Златін С.В., м. Дніпро) у справі № 160/10416/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісопторг»

до Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У жовтні 2019 року ТОВ «Сервісопторг» звернулось до суду із позовом, у якому з урахуванням заяв про зміну позовних вимог від 19.11.2019 та від 23.12.2019, просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення форми «р» ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2019 № , № , № та № ;

- визнати протиправними дії ДПС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області з відмови у прийнятті уточнених розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих ТОВ «Сервісопторг» 30.10.2019 року;

- вважати поданими уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих ТОВ «Сервісопторг» 30.10.2019;

- зобов`язати ДПС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих ТОВ «Сервісопторг» 30.10.2019, шляхом проведення відповідного коригування в Інтегрованій картці платника податків;

- визнати протиправними дії ДПС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо нарахування пені у розмірі 2915307,71 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення форми «р» ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2019 року № , № , № та № ;

- визнано протиправним не прийняття ДПС України уточнюючих розрахунків податкового зобов`язання з ПДВ ТОВ «Сервісопторг» за періоди: травень та червень 2016 року, поданих 30.10.2019;

- визнано уточнюючі розрахунки податкового зобов`язання з ПДВ ТОВ «Сервісопторг» за періоди: травень та червень 2016 року такими, що подані ТОВ «Сервісопторг» у день їх фактичного отримання ДПС України 30.10.2019.

- зобов`язано ГУ ДФС у Дніпропетровській області відобразити уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих ТОВ «Сервісопторг» 30.10.2019 року, шляхом проведення відповідного коригування в Інтегрованій картці платника податків.

- визнано протиправними дії ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо нарахування пені у розмірі 2915307,71 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог судом першої інстанції - відмовлено.

Вказане рішення мотивоване протиправністю застосування до платника податків штрафу у розмірі 25%, передбаченого п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню штраф, передбачений п. 120.2 ст. 120 Податкового кодексу України, у розмірі 5%. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у прийнятті відповідачем-1 уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих позивачем 30.10.2019, внаслідок чого останні підлягають прийняттю датою їх фактичного подання з подальшим відображенням в інтегрованій картці платника податків. Крім того, суд зазначив про протиправність нарахування позивачу пені на підставі п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, посилаючись на те, що зміни до вказаної норми закону, які стали підставою для нарахування пені набули чинності тільки 01.01.2019 в той час, коли сама пеня нарахована за період з 29.09.2016 по 29.10.2016. З огляду на це, враховуючи норми ст. 58 Конституції України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача відповідальності, оскільки норми п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України не мають зворотної дії у часі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ДФС у Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що штрафні санкції у розмірі 25 та 50 відсотків, що передбачені нормами п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, застосовані до платника податків за результатами проведення відповідних камеральних перевірок податковим органом. Водночас, сума штрафу, що мав бути нарахований платником податків у розмірі 3 % у графі 6 рядка 18.1 уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, поданих позивачем 24.06.2019, відсутня, що свідчить про заниження платником податкових зобов`язань з ПДВ, що й було встановлено за результатами проведення перевірок. Отже, у цьому випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її задоволення заперечив, посилаючись на порушення відповідачем-2 порядку вручення актів перевірок та винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Зазначив про застосування до нього податковим органом штрафу у розмірі 5%, що суперечить нормам п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні 05.08.2020 представники скаржника та позивача вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї підтримали.

Відповідач-1, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання 05.08.2020 свого представника не направив.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представника відповідача-1.

У судовому засіданні 05.08.2020 допущено заміну скаржника ГУ ДФС у Дніпропетровській області на належного ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Частиною 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У апеляційній скарзі скаржником заявлено вимоги про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі, проте, обґрунтування вимог наведено тільки відносно питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.08.2019 № , № , № та

№ до позивача застосовано штрафні санкції, передбачені п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України за порушення п. 50.1 Кодексу. Штрафи застосовано у розмірі 25%, що вбачається з розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до податкових повідомлень рішень, які містяться у матеріалах справи (а.с. 10-17).

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.05.2019 позивачем були подані уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 40-73).

У вказаних уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень та червень 2016 року позивачем не визначено суму штрафу, нараховану платником податків самостійно у зв`язку з виправленням помилки.

Згідно п.50.1 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Санкції за недотримання платником податків вимог абзаців третього - п`ятого пункту 50.1 Податкового кодексу України передбачено пунктом 120.2 Кодексу.

Відповідно до п. 120.2 Податкового кодексу України, невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим п. 50.1 ст. 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).

При самостійному донарахуванні суми податкових зобов`язань інші штрафи, передбачені цією главою Кодексу, не застосовуються.

За вказаних обставин у разі не відображення платником податків в уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, суми штрафу передбаченого пунктом 50.1 Податкового кодексу України, то податковий орган має застосувати штрафну (фінансову санкцію) у розмірі 5% від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати) на підставі саме п.120.2 Податкового кодексу України, оскільки при самостійному донарахуванні суми податкових зобов`язань інші штрафи, передбачені главою 11 Податкового кодексу України, не застосовуються у тому числі і санкції передбачені п.123.1 Кодексу.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки податковий орган застосував до спірних правовідносин невірну статтю Податкового кодексу України, а саме: статтю 123.1 Кодексу, та через це застосував штраф у розмірі 25% за заниження суми податкових зобов`язань, заявлених в уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з ПДВ за травень та червень 2016 року, то оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи, що інших доводів, окрім викладених вище, у апеляційній скарзі не наведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 160/10416/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 12.08.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов