Справа № 520/3468/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 р. Справа № 520/3468/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/3468/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

20.02.2020 ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови встановлення ОСОБА_1 статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення, протиправними;

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат встановити ОСОБА_1 статус «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до Вовчанського районного військового комісаріату Харківської області із заявою про надання статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачу посвідчення на право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби та надав пакет необхідних документів в порядку, передбаченому чинним законодавством, однак отримав відмову від ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивовану тим, що позивачем не надано документа, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 знаходився на утриманні сина-військовослужбовця на час його загибелі при проходженні військової служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови встановлення ОСОБА_1 статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення.

Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат встановити ОСОБА_1 статус «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видати відповідне посвідчення.

Відповідач не погодився із вказаним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 520/3468/2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що ОСОБА_1 правомірно відмовлено у встановленні статусу "Член сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісті під час проходження військової служби" на підставі п. 6 ст. 18 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів, які підтверджують перебування останнього на повному утриманні загиблого сина.

Позивач в надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Наполягає на тому, що факт знаходження позивача на утриманні у загиблого військовослужбовця підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, згідно з якою ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII по лінії Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 20.11.1983 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі батьки зазначено: батько (позивач) - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 (а.с. 5).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 03.07.2018 Виконавчим комітетом Охрімівської сільської ради Вовчанського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 34 років, про що 03 липня 2018 року складений відповідний актовий запис за № 08 (а.с. 6).

Актом службового розслідування від 03.07.2018 встановлено, що 27.06.2018 під час обстрілу по ВОП НОМЕР_3 та НОМЕР_4 із міномету з району 7715/8 в результаті розриву міни 120 мм солдат ОСОБА_2 отримав грубі порушення анатомічної цілісності життєво важливих органів, розтрощення декількох ділянок тіла. В ході проведення розслідування встановлено, що 27.06.2018 о 16:30 під час обстрілу солдат ОСОБА_2 отримав поранення несумісні с життям внаслідок обстрілу з міномету 120 мм. несумісні с життям (а.с. 7).

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 432 від 25.10.2018 встановлено, що травма і причина смерті солдата ОСОБА_2 , так, пов`язана із захистом Батьківщини. (а.с 8)

Для отримання посвідчення та статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» ОСОБА_1 звернувся з заявою та пакетом документів до Вовчанського районного військового комісаріату Харківської області.

Вовчанським районним військовим комісаріатом Харківської області заяву та документи позивача направлено на розгляд та прийняття рішення до ХОВК для розгляду та прийняття рішення щодо надання статусу та посвідчення.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення у формі Витягу з протоколу № 10 засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами Міністерства оборони України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 26.12.2019, яким ОСОБА_1 , було відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який помер (загинув) під час проходження військової служби відповідно до п. 6 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 №5-рп, з посиланням на ненадання позивачем документа, що засвідчує про те, що він як батько, загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , на день його смерті в період проходження військової служби знаходився на його утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на час події (смерті сина військовослужбовця) був непрацездатним у зв`язку із досягненням пенсійного віку, а тому в силу закону, перебував на утриманні померлого ОСОБА_2 , що слугувало підставою для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника, як батьку загиблого військовослужбовця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону 2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 3 Закону 2011-XII дія цього Закону, зокрема, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч. 13 ст. 14 Закону 2011-XII особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма і порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

батьки;

один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до п.4.16 Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 № 937, членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.

Вирішуючи питання наявності або відсутності у позивача права на встановлення ОСОБА_1 статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. б) ч. 4 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - № 2262-XII) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 Закону № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед іншого, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Так, на дату смерті ОСОБА_2 , позивачу виповнилось 77 років, отже, він досяг пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, та отримує пенсію призначену в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закону № 2262-XII) з 14.11.2018.

Колегія суддів вважає, що факт призначення пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника підтверджує, що держава віднесла позивача, ОСОБА_1 , до категорії осіб - батьків військовослужбовця, які перебували на утриманні загиблого або померлого військовослужбовця.

Також, колегія суддів враховує, що Управлінням соціального захисту населення Вовчанської РДА було видано 30.10.2018 посвідчення ОСОБА_1 , № НОМЕР_5 , в якому зазначено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (ст. 10 п. 1).

Отже, держава, в особі Управлінням соціального захисту населення Вовчанської РДА визнала позивача членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до інформаційної довідки від 06.08.2019, виданої Охримівською сільською радою, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , до дня смерті. На момент смерті з ним проживав: батько - ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог і зазначає, що ОСОБА_1 є непрацездатним у зв`язку із досягненням пенсійного віку, а тому в силу закону, перебував на утриманні померлого ОСОБА_2 , що стало підставою для призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника, як батьку загиблого військовослужбовця.

Колегією суддів встановлено, що для отримання статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» ОСОБА_1 окрім заяви надав : копію паспорта серії НОМЕР_6 та ідентифікаційного номеру; витяг із наказу про виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_7 від 17.07.2018 № 199; витяг із наказу командира в/ч НОМЕР_7 про результати службового розслідування за фактом смерті від 03.07.2018 № 1893; копію Акту службового розслідування за фактом загибелі в/ця ОСОБА_2 від 03.07.2018; копію довідки про безпосередню участь в АТО від 22.08.2018 № 7597; копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.07.2018; копію лікарського свідоцтва про смерть від 29.06.2018 № 1381; копію довідки про причину смерті від 29.06.2018 № 1381; витяг із протоколу засідання ВЛК від 25.10.2018 № 432; копію інформаційної довідки виконавчого комітету Охрімівської сільської ради Вовчанського район) Харківської області від 06.08.2019; копію довідки ГУ ПФ України в Харківській області від 07.05.2019 № 2297 про перебування на пенсійному обліку; довідку Чугуївського об`єднаного управління ПФ України в Харківській області від 26.04.2019 № 959 про зняття з пенсійного обліку; копію пільгового посвідчення серії НОМЕР_5 .

Отже, серед наданих документів, які були використані відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 , були наявні : копія інформаційної довідки виконавчого комітету Охрімівської сільської ради Вовчанського район) Харківської області від 06.08.2019, копія довідки ГУ ПФ України в Харківській області від 07.05.2019 № 2297 про перебування на пенсійному обліку та довідка Чугуївського об`єднаного управління ПФ України в Харківській області від 26.04.2019 № 959 про зняття з пенсійного обліку; копію пільгового посвідчення серії НОМЕР_5 , які у своїй сукупності свідчать про наявність права у позивача на отримання відповідного статусу та в силу закону можуть вважатися документом, який засвідчує знаходження позивача на час загибелі сина, на утриманні останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на ненадання позивачем документа, що засвідчує про те, що позивач як батько, загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , на день його смерті в період проходження військової служби знаходився на його утриманні, а тому застосування в якості відмови у задоволенні заяви позивача ч. 6 ст. 18 Закону 2011-XII, є необґрунтованим.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення прийнята без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме: не на підставі, що визначена Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), нерозсудливо та непропорційно.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 520/3468/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій