Справа № 370/933/20
Суддя: Мазка Н. Б.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/933/20

"13" серпня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Мазки Н.Б., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління Національної поліції у м. Києві Головного управління Національної поліції України в м Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1963411 від 11.01.2020 року,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Національної поліції у м. Києві Головного управління Національної поліції України в м Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1963411 від 11.01.2020 року, посилаючись на те, що він 06.04.2020 року на свою домашню адресу поштою отримав постанову управління патрульної поліції у м. Києві серії ЕАК №196311 від 11.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в розмірі 255.00 гривень.

Із зазначеною постановою позивач не згоден, стверджуючи про те, що працює водієм автобусу в приватному підприємстві «Васильківтрансавто», 11.01.2020 року виконував міжнародний автобусний рейс сполученням Київ - Москва на автобусі марки ВОVА FUTURA 14.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Початковий пункт відправлення даного рейсу згідно з затвердженим розкладом руху організатором перевезень - Міністерством інфраструктури України у м. Києві є автостанція «Київ», вул. Симона Петлюри, 32, а проміжною зупинкою у м. Києві є автовокзал «Київ», проспект Науки, 1/2.

Близько 15.30 години позивач зупинився за адресою проспект Науки,1/2 у м. Києві автовокзал «КИЇВ» на зупинці громадського транспорту в межах дії дорожнього знаку 5.41.1. «Пункт зупинки автобуса» для здійснення посадки пасажирів по рейсу у відповідності до розкладу руху, в цей час до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити документи для перевірки, після того як позивач надав їм документи, вони сіли до свого автомобіля і почали їх перевіряти, згодом через деякий час повернули документи позивачу, а він здійснив посадку пасажирів і поїхав далі по маршруту руху, жодних повідомлень про порушення Правил дорожнього руху позивачу не повідомляли, також ніяких протоколів про порушення ним ПДР на місці не складалося і жодних постанов про накладання стягнень не виносилось.

Під час перевірки в автобусі знаходилися пасажири, близько 35 чоловік, які були свідками вказаної події.

На думку позивача, оскаржена постанова управління патрульної поліції у м. Києві підлягає скасуванню, як протиправна, складена невірно, з порушення норм та вимог чинного законодавства України та така, яка не відповідає і суперечить дійсним обставинам справи.

Позивач просить: поновити строки на оскарження постанови у зв`язку з тим, що стало відомо про її існування 06.04.2020 року, коли позивач її отримав поштою; скасувати постанову управління патрульної поліції у м. Києві про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №1963411 від 11.01.2020 року як протиправну, складену невірно, з порушенням норм та вимог чинного законодавства України та така, яка не відповідає і суперечить дійсним обставинам справи.

Згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 23.04.2020 року, справу №370/933/20 постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали 07.05.2020 року (рекомендоване повідомлення №098), відзиву не надав.

Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків.

Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву.

Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог КАС України.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п.10 ч.1 ст.4 КАС України, яким передбачено, що розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1963411, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у сумі 255.00 гривень. У фабулі постанови зазначено: 11.01.2020 року о 15.33.29 в м. Київ, пл. Деміївська (Московська)/, 16, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в. ПДР - порушення вимог заборонених знаків (а.с.6).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено:

3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідачем при складанні постанови не встановлено фактичних даних, на основі яких останній мав би встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні, зокрема тих обставин на які посилається позивач.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведена.

Відповідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись вимогами ст.77, ч.4 ст.229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Поновити строки на оскарження постанови.

Скасувати постанову управління патрульної поліції у м. Києві про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №1963411 від 11.01.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень п.п.15.5п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Рішення складено 13.08.2020 року.

Суддя