Справа № 260/810/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2020 року м. Ужгород№ 260/810/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) до Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 145, ), якою просить суд: "1. Звільнити Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від сплати судового збору; 2. "Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених по Списку № 1, яка виникла за спірний період в сумі 38395,83 грн".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року дану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було надіслано на адресу відповідача, яке повернулося на адресу суду 27 квітня 2020 року відповідачем було отримано вказану ухвалу суду від 14 квітня 2020 року (а.с. 23).

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)") під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви безруху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, вказаною нормою строк для подання відзиву було продовжено позивачеві на строк дії такого карантину.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, який набрав чинності 17 липня 2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX опубліковано 16 липня 2020 року у виданнях "Голос України" за № 119-120 та "Урядовий кур`єр" за № 135 та набрав чинності 17 липня 2020 року.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правил, передбачених КАС України та Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX, з 17 липня 2020 року відповідач протягом 20-денного строку повинен був реалізовувати свої права щодо подання відзиву на даний позов.

Відповідної заяви на продовження процесуальних строків подано не було. Відзиву на дану позовну заяву відповідачем до Закарпатського окружного суду подано не було.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги статті 162 частини 6 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. Головним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області було проведено виплату пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по березень 2020 року, з якої відшкодуванню підлягає 38395,83 грн. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (надалі Закон України № 1058-ІV) підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Таким чином, починаючи з 2017 року підлягає відшкодуванню 100 відсотків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідач належного відшкодування сум виплаченої пільгової пенсії не здійснив.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно статті 78 частини 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з відомостей, які містяться в КП "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року справі № 807/276/18, та рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року справі № 260/1450/18 встановлено, що Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт "Ужгород" зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначений ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" № 400/97 - ВР від 26.06.1997 року, а з 01.01.2004 року також як платник страхових внесків відповідно до ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058. Відшкодуванню позивачу, крім суми виплаченої пенсії, підлягають і витрати на доставку пенсії, які згідно змін до граничних тарифів на основні послуги зв`язку, затверджених наказом Держкомзв`язку та інформації України № 166 від 22 липня 2004 року становлять для села 1,56 відсотка, для міста - 0,79 відсотка.

Вказаною постановою встановлено обставини щодо правомірності призначення пенсії за списком № 1 громадянину ОСОБА_1 ..

Таким чином, судом встановлено правомірність призначення пенсіонеру ОСОБА_1 пенсії за Списком № 1.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили з моменту його прийняття, встановлено, зокрема наявність обов`язку відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що призначені за Списком № 1 громадянину ОСОБА_1 ..

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_1 працював повний робочий день в Ужгородському об`єднаному авіазагоні, Ужгородському авіапідприємстві та здійснював безпосереднє управління повітряним рухом у зонах аеропорту Ужгород, місцевих диспетчерських пунктах з найбільшою інтенсивністю або складністю руху і мав діюче свідоцтво диспетчера служби руху.

Вказані обставини дали йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.

Позивачем на адресу відповідача надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.а.с. 4-9).

Відповідно до зведеного розрахунку фактичних витрат пільгових пенсій, які підлягають відшкодуванню пенсіонеру ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по березень 2020 року було виплачено 38395,83 грн. (а.с. 3).

Відповідно до статті 6 пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду місячну суму зазначену в повідомленні про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яким відповідно до статті 6 пункту 6.4. цієї Інструкції розмір сум відшкодування на поточний рік визначається щорічно.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Таким чином, починаючи з 2017 року підлягає відшкодуванню 100 відсотків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідач в добровільному порядку не здійснив відшкодування позивачу сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому остання заявлена до стягнення в судовому порядку.

З огляду на вищевказане, зважаючи на вказані норми Законів України, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по Списку № 1 за період з січня 2020 року по березень 2020 року в сумі 38395,83 грн. необхідно задовольнити.

Згідно із статтею 139 частиною 2 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються, відтак позовна вимога про стягнення судових витрат з відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) до Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Ужгород" (88004, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 145, ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Ужгород" (88004, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 145, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по Списку № 1 за період з січня 2020 року по березень 2020 року включно у розмірі 38395,83 (тридцяти восьми тисяч трьохсот дев`яносто п`яти гривень 83 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяС.Є. Гаврилко