Справа № 240/3722/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/3722/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України та до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання йому відповідей по суті його заяв від 26.03.2018, 14.02.2019 та 02.01.2020;
- зобов`язати Міністерство оборони України та Військову частину НОМЕР_1 розглянути та надати йому відповіді по суті його заяв від 26.03.2018, 14.02.2019 та 02.01.2020.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що Військової частини НОМЕР_1 в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» не надала відповідей на його заяви від 26.03.2018, від 14.02.2019 та від 02.01.2020, які стосувалися виконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 у справі №806/2031/18. У зв`язку з цим, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту своїх прав.
Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до провадження, дослідивши зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд встановив, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з огляду на те, що заяви від 26.03.2018, 14.02.2019 та 02.01.2020 були адресовані лише Військовій частині НОМЕР_1 , позивач в порушення п. 4 та п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в поданій до суду позовній заяві не зазначив обґрунтування того в чому полягає порушення його прав чи законних інтересів з боку Міністерства оборони України. Крім того, було встановлено, що позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог, які заяв від 26.03.2018 та від 14.02.2019 подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду.
У зв`язку цим ухвалою від 23 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду: належним чином оформленої позовної заяви із обґрунтування того в чому полягає порушення прав чи законних інтересів позивача з боку Міністерства оборони України, а також заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою судді від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі №240/3722/20 за позовом ОСОБА_1 до Військовій частині НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не надання відповіді на заяву від 02.01.2020 та зобов`язання надати таку відповідь за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ознайомившись зі змістом відзиву на позовну заяву, а також розглянувши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що для повного та об`єктивного розгляду справи необхідно витребувати додаткові докази, а тому ухвалою від 16 липня 2020 року у Військової частини НОМЕР_1 було витребувано докази направлення ОСОБА_1 відповіді на його заяву від 02.01.2020, оформленої листом від 12.02.2020 №1364/1.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали Військова частина НОМЕР_1 направила до суду листа від 27.07.2020 №4606, який був зареєстрований відділом документального забезпечення суду 31.07.2020 за вх.№240/3722/20, в якому повідомила, що лист відповідь від 12.02.2020 (вих.№1364/1) був надісланий ОСОБА_1 простим листом. Такі листи не мають оголошеної вартості, їх не можна відстежити по шляху їх проходження, відсутній сервіс з підтвердженням про вручення. З огляду на що, Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що квитанція про надіслання листа у неї відсутня (а.с.60-61).
Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій зазначив, що в період проходження військової служби він у серпні 2014 року в складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 безпосередньо приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, у зв`язку з чим, він просив Військову частину НОМЕР_1 направити відповідні документи до комісії по наданню статусу учасника бойових дій для видачі йому посвідчення учасника бойових дій чи надати такі документи йому, щоб він сам міг звернутися до комісії для отримання такого посвідчення (а.с.7).
Не отримавши відповіді на зазначену заяву від 26.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) щодо подання у місячний строк після завершення виконання завдань антитерористичної операції у районах її проведення на розгляд комісії, утвореної в Міністерстві оборони України, документів, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій, та зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 надати такі документи.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі №806/2031/18, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, позов ОСОБА_1 було задоволено: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) щодо неподання документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , перелік яких визначено Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 до комісії, утвореної в Міністерстві оборони України, а також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 документи, передбачені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, для отримання статусу учасника бойових дій.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 14.02.2019 (а.с.8), в якій просив визнати його учасником бойових дій, направити документи щодо нього до Міжвідомчої комісії та надати відповідне посвідчення на підставі Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, оскільки факт його участі в бойових діях в зоні АТО у серпня 2014 року підтверджено документами та показаннями свідків у судах.

02 січня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою в якій зазначив, що ніякої відповіді на заяву від 14.02.2019 він не отримував, як і не отримував жодного рішення Міжвідомчої комісії по визначенню статусу учасника бойових дій з приводу надання йому такого статусу. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив повідомити йому про результати вирішення його заяви від 14.02.2019 та яким чином її було вирішено Міжвідомчою комісією по визначенню статусу учасника бойових дій (а.с.9).

Не отримавши у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки відповіді Військової часини НОМЕР_1 на вищезазначену заяву від 02.01.2020, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі Закон №393/96-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

Частиною 2 статті 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частинами 1, 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

За правилами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

В контексті зазначених норм, суд дійшов до висновку, що Військова частина НОМЕР_1 була зобов`язана в межах визначеного Законом № 393/96-ВР строку надати ОСОБА_1 повну та достовірну відповідь на його заяву від 02.01.2020.

На підтвердження належного виконання свого обов`язку щодо розгляду заяви позивача, Військова частина НОМЕР_1 долучила до матеріалів справи лист від 12.02.2020 №1364/1, яким ОСОБА_1 була надана відповідь на його заяву від 02.01.2020.

Дослідивши під час розгляду справи зміст вищезазначеного листа від 12.02.2020 №1364/1 суд встановив, що в ньому Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що матеріали службового розслідування по факту його не включення у 2014 році до наказів по стройовій частині про осіб, які брали безпосередню участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а також матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України були направлені на розгляд комісії оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням статусу учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби за вихідним номером №1364 від 12.02.2020 (а.с.51).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 шляхом підготовки листа від 12.02.2020 №1364/1, в межах строку, визначеного ст. 20 Закону № 393/96-ВР, розглянула заяву позивача від 02.01.2020, що свідчить про відсутність бездіяльності щодо не розгляду та не надання відповідь на заяву 02.01.2020, з боку відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання позивачу відповіді по суті його заяви від 02.01.2020 та зобов`язання розглянути вказану заяву не підлягають задоволенню.

Разом з тим, будь-яких доказів надсилання (вручення) ОСОБА_1 листа від 12.02.2020 №1364/1, відповідач до суду не надав, що свідчить про не доведення відповідачем факту повідомлення позивача про результати розгляду його заяви від 02.01.2020.

Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду доказів направлення відповіді на заяву ОСОБА_1 , оформленої листом від 12.02.2020 №1364/1, суд, застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача надіслати рекомендованим листом на адресу ОСОБА_1 вказаної відповіді на його заяву, оформленої листом від 12.02.2020 №1364/1.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Військової часини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 262, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) надіслати рекомендованим листом на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідь на його заяву від 02.01.2020, оформлену листом від 12.02.2020 №1364/1.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович