Справа № 320/4391/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4391/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.

за участі секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-транс» до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за березень 2018 року за період з 13 липня 2018 р. по 2 липня 2019 р. у розмірі 65 193 грн. 29 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу. Представник в судовому засіданні просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, позивач зареєстрований як юридична особа з 19 березня 1999 р. за адресою: 08113, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петрушки, вул. Лісна, будинок 1 ().

Видами діяльності позивача є: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); вантажний автомобільний транспорт (основний) (код КВЕД 49.41); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29); діяльність у сфері проводового електрозв`язку (код КВЕД 61.10); діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку (код КВЕД 61.20).

19 квітня 2018 року позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2018 року, в якій у рядку 21 задекларував суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 314 756 грн.

До податкової декларації позивачем додані: розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3); заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4); розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту з розрізі контрагентів (Д5).

У період з 18.05.2018 р. по 01.06.2018 р. ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за березень 2018 року, яка виникла за рахунок поточного від`ємного значення ПДВ.

Результати перевірки оформлені актом від 15 червня 2018 р. №337/10-36-54-01/30367782 (далі Акт перевірки). Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п. 198.5, абз.1 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200, ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на 314756 грн., застосовано штрафні санкції на суму 78689 грн. та занижено суму податкових зобов`язань, яка сплачується до державного бюджету у розмірі 4506 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Київській області винесені податкові повідомлення-рішення від 5 липня 2018 р. № (В 1), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 314756 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 78689 грн. та від 5 липня 2018 р. № (Р), у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 5632 грн. 50 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 4506 грн. 00 коп. та за штрафними санкціями 1126 грн. 50 коп.

Позивач оскаржив до суду висновки Акта перевірки від 15.06.2018 №337/10-36-54-01/30367782 та податкові повідомлення-рішення від 05.07.2018 № та №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 р. у справі № 810/3604/18 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 5 липня 2018 р. №;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 5 липня 2018 р. №.

У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 р. у справі № 810/3604/18 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року без змін.

Отже, судовим рішенням у справі № 810/3604/18 підтверджено задекларовану позивачем суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2018 у розмірі 314 756 грн. 00 коп.

09.07.2019 позивач отримав відшкодування ПДВ за березень 2018 року у розмірі 314 756 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 39403046 від 2 липня 2019 р.

У зв`язку з порушення строків бюджетного відшкодування за березень 2018 року за період з 13 липня 2018 р. по 2 липня 2019 р., позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строк повернення бюджетного відшкодування за березень 2018 р. за період з 13 липня 2018 р. по 2 липня 2019 р., отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Апелянт в свою чергу посилається на те, що порядок дій контролюючого органу чітко регламентовано чинними нормативно-правовими актами, реальним та єдиним законним строком виникнення обов`язку ГУ ДПС внести до Реєстру інформацію щодо дати узгодження суми бюджетного відшкодування виникло після набрання законної сили рішенням від 31.01.2019 у справі № 810/3604/18, а саме - 18.04.2019 (дата постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, якою рішення cуду першої інстанції залишено без змін).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі -ПК) визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 ПК.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації ( Пункт 200.7 ст. 200 ПК України).

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно з вимогами пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Право позивача на отримання сум бюджетного відшкодування за березень 2018 року підтверджено обставинами, встановленими судовими рішеннями у справі № 810/3604/18, яке набрали законної сили та не підлягає доказуванню.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» N 1797-VIII (набрав чинності з 1 січня 2017 року) змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду судом цієї справи) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який згідно з пунктом 3 цієї постанови набирає чинності з 01.04.2017. При цьому, пунктом 2 постанови установлено, що до набрання чинності пунктами 1 і 3 цієї постанови бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 01.01.2017.

Пунктом 2 Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 № 68 (який діяв до 01.01.2017), було передбачено, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Згідно з положеннями пунктів 4-6 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (який набрав чинності з 01.04.2017), орган ДФС вносить до Реєстру такі дані, зокрема, суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру. Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації про її узгодження.

Таким чином, на даний час чинним законодавством визначений інший порядок повернення сум бюджетного відшкодування, шляхом використання даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Законодавець зобов`язав відповідача не пізніше наступного робочого дня, тобто 6 липня 2018 р. надіслати (вручити) платнику податків - позивачу податкове повідомлення-рішення № від 5 липня 2018 р. та внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості про дату та номер даного податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено, що 6 липня 2018 року ГУ ДФС у Київській області не вніс до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення № від 5 липня 2018 р.

Так, згідно з п. «г» п. 200.12 ст. 200 ПК України з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення зазначена позивачем у заяві сума бюджетного відшкодування за березень 2018 року у розмірі 314 756 грн. 00 коп. вважається узгодженою.

Враховуючи, що відомості про податкове повідомлення-рішення № від 5 липня 2018 р. ГУ ДФС у Київській області, як контролюючим органом, до реєстру не бути внесені, тому з 7 липня 2018 р. заявлена у податковій декларації з ПДВ сума бюджетного відшкодування за березень 2018 року у розмірі 314 756 грн. 00 коп. вважається узгодженою.

5 серпня 2019 р. позивач отримав лист від Міністерства фінансів України № 26020-07/467-ЗПІ/403, яким підтверджено «що дата формування квитанції про отримання та результати обробки електронного повідомлення, яким Державною фіскальною службою України було внесено до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію щодо податкового повідомлення-рішення № від 5 липня 2018 р. 11 липня 2018 р.».

Дата формування квитанції про отримання та результати обробки електронного повідомлення, яким ДФС було внесено до Реєстру інформацію щодо податкового повідомлення-рішення № 070195401 від 5 липня 2018 р. 11 липня 2019 р.

Таким чином, заявлена до відшкодування сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2018 р. у розмірі 314 756 грн. 00 коп. є узгодженою з 7 липня 2018 р, що спростовує доводи апелянта щодо дати узгодження суми бюджетного відшкодування з дати набрання законної сили рішенням у справі №810/3604/18.

З відомостей про дату та номер податкового повідомлення-рішення № від 5 липня 2018 р. до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість 6 липня 2018 р. відповідач-2 не перерахував суму бюджетного відшкодування за березень 2018 р. у розмірі 314 756 грн. 00 коп. з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок позивача в обслуговуючому банку до 13 липня 2018.

В порушення вимог законодавства України сума бюджетного відшкодування за березень 2018 року перерахована на рахунок позивача тільки 2 липня 2019 р., тобто майже через рік. При цьому право на нарахування пені у позивача за сумою податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню згідно з податковою декларацією з ПДВ за березень 2018 p., виникло з 13 липня 2018 р.

Згідно з вимогами п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, розмір пені, який необхідно стягнути з держави на користь позивача за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування, складає 62 275 грн. 12 коп. (314 756 грн. 00 коп. х 17% (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені) х 120 % : 365 днів х 354 дня (кількість днів прострочення).

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку розмір пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за березень 2018 року за період з 13 липня 2018 р. по 2 липня 2019 р. складає 62 099 грн. 20 коп.

Крім того, в апеляційній скарзі, відповідач робить висновок про те, що вимоги Позивача щодо відшкодування витрат, на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, дане твердження не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Згідно положення п.п. 6,7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог щодо співмірності судових витрат, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи свідчать, що в суді першої інстанції клопотання згідно з п.п. 6,7 ст. 134 КАС України відповідачем не заявлялось.

Положення ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Як убачається з матеріалів справи, та не заперечувалось відповідачем, між адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Васт-транс» (замовник) було укладено договір про надання правничої допомоги від 5 липня 2019 р. № 205, за яким виконавець надає замовнику на платній основі правничу допомогу по видах та об`ємі, передбачених цим договором та з метою захисту прав чи інтересів замовника.

На підтвердження понесених витрат представником позивача подано акт виконання робіт (наданих послуг) від 6 серпня 2019 р. та розрахунок платної правової допомоги до договору про надання правничої допомоги від 5 липня 2019 р.

Згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) від 6 серпня 2019 р. замовник оплатив виконавцю за послуги надання правничої допомоги, згідно з тарифами відповідно до п. 5 вищезазначеного договору: за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, що стосуються права на отримання пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за березень 2018 р. протягом 1 години; здійснення аналізу податкової декларації замовника з податку на додану вартість за березень 2018 р. протягом 1 години; здійснення аналізу інформації щодо замовника у Реєстрі заяв на відшкодування ПДВ стосовно суми бюджетної заборгованості за березень 2018 р. протягом 1 години; складання запиту на інформацію у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 138 від 1 серпня 2019 р. протягом 1 години; здійснення аналізу рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 р. та Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 р. у справі № 810/3604/18 протягом 1 години; здійснення розрахунку пені за несвоєчасне відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2018 р. у розмірі 314 756 грн. 00 коп. протягом 1 години; складання та виготовлення позовної заяви з додатками до Київського окружного адміністративного суду про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2018 р. у розмірі 314 756 грн. 00 коп. протягом 9 годин, всього надано послуг на загальну суму 15 000 грн. 00 коп., за що замовник сплатив виконавцю 15 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 15159 від 30 липня 2019 р.

На підтвердження сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу, долучено платіжне доручення від 30.07.2019 № 15159 на суму 15000,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 09.04.2019р. у справі №826/2689/15.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 01.20.2018 у справі №569/17904/17 для підтвердження витрат на правову допомогу дані з Книги обліку доходів і витрат адвоката не потрібні, оскільки така служить лише базою для оподаткування.

Розмір понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами. Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

За таких обставин, судова колегія вважає, що зі змісту поданих до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї документів вбачається, що позивачу надавалася правнича допомога у передбаченому договором обсязі, понесені витрати є пропорційними предмету спору та обсягу проведеної роботи, а також підтверджують їх безпосередній зв`язок саме з даною справою.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-транс» до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 14.08.2020