Справа № 640/15585/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Київ №640/15585/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської митниці ДФС

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8-а, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської митниці ДФС щодо не підготовки висновку про неповернення ОСОБА_1 суми надмірно сплачених митних платежів у розмірі 42336,02 грн.;

- зобов`язати Київську міську митницю ДФС підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету ОСОБА_1 , які разом з податком на додану вартість становлять 42336,02 грн. та направити такий висновок разом з іншими передбаченими законодавством документами Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем помилково було сплачено митні платежі за митне оформлення автомобіля в розмірі 99 494, 36 грн., в той час, як сума, яка підлягала сплаті складала 57 158, 34 грн., що також підтверджено листом Київської міської митниці ДФС від 12.07.2019 №6491/10/26-70-61-01. Однак відповідач протиправно відмовляється у поверненні позивачеві надміру сплачених митних платежів, мотивуючи це тим, що податкове зобов`язання, самостійно визначне платником податків, не підлягає оскарженню. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неповерненні надміру сплачених митних платежів, позивач вирішив звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні, оскільки Київська міська митниця ДФС рішення про визначення митної вартості товару позивача не приймала, митну вартість не коригувала, визнала митну вартість декларанта та метод визначення і здійснила митне оформлення товару. Так, відповідачем зазначено, що згідно з практикою Верховного суду України «якщо митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що суперечать вимогам МК, а відтак, і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково/надміру сплаченими немає».

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС позивачем подано митну декларацію № UA100010/2019/317359 з метою здійснення митного оформлення товару: RENAULT CAPTUR, номер кузова - НОМЕР_2 . Календарний рік виготовлення (випуску)-2014. Модельний рік виготовлення-2014. Торговельна марка- RENAULT. Країна виробництва FR. Виробник -Renault SAS.

Митна вартість визначена за першим методом (що підтверджується графою 43 МД) у розмірі 153019,22 грн. (графа 12 МД).

Проте, дана декларація була відкликана позивачем заявою від 18.02.2019.

Того ж дня, 18.02.2019 позивачем подано іншу митну декларацію №UA100010/2019/317842 на зазначений транспортний засіб, де митна вартість визначена за шостим методом - резервним (що підтверджується графою 43 МД) у розмірі 287705,74 грн. (графа 12 МД).

Виходячи з заявленої митної вартості автомобіля в розмірі 287705,74 грн., позивачем було сплачено митні платежі, розмір яких склав 99 494, 36 грн.

18 лютого 2019 року Позивач звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві з письмовою заявою про повернення з Державного бюджету України надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, що вказаний у митній декларації №UA 100010/2019/317842 від 18.02.2019 на суму 42 336,02 грн. та направити підготовлений висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Листом Головного управління ДФС у м. Києві №26274/К/26-15-08-03-27 від 01.03.2019 Позивача повідомлено, що його заява перерадресована до Київської міської митниці ДФС.

Отримавши заяву Позивача Київська міська митниця ДФС листом від 12.03.2019 №2393/10/26-70-61-01/К-31/7 відмовила Позивачу у поверненні коштів з державного бюджету з тих підстав, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Київської міської митниці ДФС щодо не підготовки висновку про повернення суми надмірно сплачених митних платежів у розмірі 42336,02 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносин, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів..

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 Митного кодексу України).

За змістом статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 264 Митного кодексу України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Стаття 295 Митного кодексу України визначає, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Згідно зі ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Позивачем не наведено підстав, передбачених ст. 301 Митного кодексу України для повернення сплачених ним платежів.

Митна декларація від 18.02.2019 №UA100010/2019/317842, за якою позивачем було ввезено автомобіль, декларантом не була змінена, сума грошового зобов`язання є узгодженою.

З огляду на те, що позивач самостійно визначив митну вартість товару за вищезазначеною митною декларацією, митний орган не приймав рішення про визначення митної вартості товару і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом.

Верховним Судом висловлено правову позицію щодо застосування положень статті 301 Митного Кодексу України та статі 43 Податкового Кодексу України під час розгляду митними органами заяв платників податку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Так в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №814/1980/16 зазначено, що у разі якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину надмірно сплаченими. Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості заявленої декларантом, сума надмірно сплачених митних та інших платежів повертається декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком №618.

За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, частиною 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи наведені судом обставини, а також практику Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання сплачених ОСОБА_1 сум митних платежів надміру сплаченими, а відтак, і відсутні підстави для задоволення позивних вимог останнього.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Н.Г. Вєкуа