Справа № 260/926/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/926/19 пров. № А/857/5316/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Затолочного В. С., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Микуляком П. П. о 13:31 год у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 12.03.2019 № та № .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно здійснено йому донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки безповоротна фінансова допомога, яка надана йому Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ», не є доходом від здійснення підприємницької діяльності, що проводиться у порядку та за правилами передбаченими законодавством для такої категорії осіб, а тому така допомога має оподатковуватись за нормами, встановленими Податковим кодексом України для оподаткування доходів фізичних осіб, як додаткове благо. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент (Благодійний фонд «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ»), який нараховує оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за ставкою, визначеною статтею 167 Податкового кодексу України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що отримане позивачем фінансування є «іншим доходом» фізичної особи, яке має оподатковуватись відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України і відповідальність за декларування і сплату податку несе виключно платник податку, що його отримав, тобто ОСОБА_1 .

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 року замінено відповідача у справі правонаступником, а саме Головне управління ДФС у Закарпатській області на Головне управління ДПС у Закарпатській області.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

11.08.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із карантинними обмеженнями, що введені на території України.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що таке не підлягає задоволенню, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (скаржника) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також рекомендація Ради суддів України (лист від 16.03.2020 №9-рс-186/20) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений завчасно (03.07.2020), проте ним не було вжито будь-яких заходів для участі в розгляді справи, зокрема, не заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору за 2017 рік, за результатами проведення якої складено акт від 30.01.2019 № 103/13-06/ НОМЕР_1 .

Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення позивачем вимог підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, підпункту «в» пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік; підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, пункту 177.6 статті 177, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на 19845,51 грн; підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163 статті 163, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168, підпунктів 1.1, 1.2, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору за 2017 рік на 1653,79 грн.

Такі висновки обґрунтовані тим, що у 2017 році позивачем отримано від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» 110252,86 грн безповоротного фінансування у вигляді гранту на розвиток підприємницької діяльності, який підлягає оподаткуванню за загальними правилами, встановленими Податковим кодексом України, та включенню до складу загального річного оподаткованого доходу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, та не підпадає під визначення безповоротної фінансової допомоги, як вважає позивач.

На підставі вказаного вище акта перевірки Головним управлінням ДФС у Закарпатській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.03.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 24806,89 грн, з яких за основним зобов`язанням 19845,51 грн та за штрафними санкціями 4961,38 грн, та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 2067,24 грн, з яких за основним зобов`язанням 1653,79 грн та за штрафними санкціями 413,45 грн.

За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаних податкових повідомлень-рішень такі Державною фіскальною службою України залишені без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума отриманої позивачем допомоги оподатковується за нормами, встановленими Податковим кодексом України для оподаткування доходів фізичних осіб як додаткове благо, при цьому, податковим агентом є Благодійний фонд «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ», який здійснив нарахування і виплату доходу в користь позивача, а тому був зобов`язаний утримати податок із суми відповідного доходу.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з підпунктами 164.2.17, 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу); інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Так, безповоротна фінансова допомога це, зокрема, сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів (підпункт 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Як встановлено з матеріалів справи, 05.04.2017 між Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» як надавачем та позивачем як кінцевим адресатом укладено договір про фінансування № 2016-EEGP-E1A-1034, згідно з преамбулою якого кінцевий адресат подав проект за конкурсним зверненням надавача по програмі фінансування розвитку, інновацій та розширення бізнесу для приватних підприємців, мікро- та малих підприємств у галузі сільського господарства, опублікованого 15.07.2016 надавачем фінансування. Відповідно до рішення, прийнятого по проекту, на умовах, визначених у даному Договорі фінансування, кінцевий адресат має право на отримання безповоротної фінансової допомоги.

За умовами вказаного договору Благодійний фонд «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» зобов`язується надати позивачу на здійснення проекту безповоротне фінансування у формі авансу, максимальна сума якого становить 1195141 угорських форинтів, а мінімальна загальна сума проекту - 1493926 угорських форинтів, в свою чергу позивач здійснює проєкт відповідно до технічно-фахового змісту згідно з відповідним конкурсом.

Фінансування від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» на виконання умов договору від 05.04.2017 № 2016-EEGP-E1A-1034 у розмірі 110252,86 грн надійшло на розрахунковий рахунок позивача 20.06.2017 та зазначений дохід задекларовано позивачем при поданні Декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в рядку 10.9 «Інші доходи», як безповоротну фінансову допомогу.

Згідно з статтею 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відтак, обов`язковою умовою договору дарування є відсутність обов`язку обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру.

Згідно з статтею 720 Цивільного кодексу України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Із матеріалів справи вбачається, що Договір про фінансування № 2016-EEGP-E1А-1034 укладений з позивачем як із фізичною особою-підприємцем, а не як з фізичною особою.

Крім того, із зазначеного вище договору вбачається, що для позивача встановлено певні умови, зокрема, пунктом 1.12 передбачено заборону відчуження, передання в оренду предмета проєкту; пунктом 2.1 - обов`язок завершити реалізацію проекту до певної дати та встановлення терміну подання звіту (протягом 10 днів з моменту завершення реалізації проєкту); пунктом 4.1 - обов`язок позивача подати повний фінансовий звіт; пунктом 5 обов`язок повернути виявлену надавачем фінансування неправомірно використану суму разом з відсотками, встановленими згідно ASZF (ЗУД), у випадку, якщо кінцевий адресат не виконує свій обов`язок по звітуванню або виконує неналежним чином тощо.

Відтак, у випадку невиконання обов`язку по звітуванню або виконанні його неналежним чином, позивач зобов`язаний повернути неправомірно використану суму разом з відсотками.

З урахуванням вищевикладеного, отримане позивачем фінансування не підпадає під визначення «безповоротна фінансова допомога», а є «іншими доходами» фізичної особи, які оподатковуються відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі, якщо фізична особа-підприємець отримує доходи не пов`язані з провадженням підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими Податковим кодексом України для платників податку фізичних осіб. Оскільки надана фінансова допомога не є результатом від здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що проводиться у порядку та за правилами, передбаченими законодавством для такої категорії осіб, то така сума допомоги оподатковується за нормами, встановленими Податковим кодексом України для оподаткування доходів фізичних осіб, як додаткове благо (18% ПДФО та 1,5% військового збору).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) дохід платнику, зобов`язаний утримати податок і збір із суми такого доходу за рахунок платника.

При цьому, згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок за ставкою, визначеною статтею 167 Податкового кодексу України.

Якщо грант отримано від особи, яка виконує функції податкового агента, то така фізична особа може не перейматися про утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, адже це функція грантодавця. А от якщо грантодавець не є податковим агентом (наприклад, нерезидент або фізична особа, яка не є підприємцем), то такій фізичній особі слід самостійно подбати про декларування гранта і про сплату податку на доходи фізичних осіб.

Що стосується зазначення в розрахунковому документі виплачених позивачу коштів призначення платежу «безповоротна фінансова допомога», то слід зазначити, що вказана обставина не впливає на правову природу отриманого доходу, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 N 254, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, банківська виписка та платіжне доручення не є первинними документами, а є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що заявлений ОСОБА_1 позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування йому судових витрат.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 260/926/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді В. С. Затолочний
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 14.08.2020