Справа № 484/2347/20
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/2347/20
Провадження № 2-а/484/81/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицького Романа Миколайовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 331079 від 22.07.2020 року, винесеної інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицьким Романом Миколайовичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

З такою постановою позивач не згоден. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 22.07.2020 року він керував належним йому автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , повертався з м. Миколаєва до м. Первомайська, де в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області був зупинений інспектором Ливицьким Р.М., який звинуватив його у порушенні Правил дорожнього руху України, а саме у здійсненні обгону в зоні дії знаку 3.25 «Обгін заборонено». Однак до постанови не додано жодних доказів (матеріалів відеофіксації або пояснень свідків), на яких ґрунтувався висновок інспектора про вчинення ним адміністративного правопорушення; постанова не містить конкретного опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи. Інспектором в оскаржуваній постанові не зазначено ані місце розташування знаку 3.25 «Обгін заборонено», в зоні дії якого мало місце порушення, ані самої зони його дії; відсутні жодні докази.

Ухвалою суду від 24.07.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено прядок розгляду справи; подання відзиву і доказів.

Представник Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції падала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Заначила, що 22.07.2020 року інспекторами УПП в Миколаївській області було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме: водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-24 «Миколаїв - Благовіщенське» здійснив обгін в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» додатку 1 та п.п. 14.6г ПДР України. Інспектором прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, інспектором прийнято рішення та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням стягнення в сумі розмірі 255 грн. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень та відеозаписом з відеореєстратора 001488, на якому зафіксовано, як водій транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін іншого транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено».

ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких висловив думку відносно відзиву відповідача, наполягав на задоволенні позову. Просив визнати відеозапис недопустимим доказом, тому що про нього не зазначено в оскаржуваній постанові.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2020 року ОСОБА_1 був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицьким Р.М., який виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 331079 від 22.07.2020 року за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що інспектор звинуватив позивача у тому, що він здійснив обгін іншого транспортного засобу в зоні дії знаку 3.25 «Обгін заборонено».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП вказані обставини не підтверджені. У постанові про адміністративне правопорушення не зазначено жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Таким чином, достовірність викладених у постанові обставин викликає сумнів.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, відповідачем надано відеозапис з відеореєстратора 001488. Однак, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та про будь-які докази.

Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 року у справі № 428/2769/17 (адміністративне провадження №К/9901/1667/17) висловлена позиція про те, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України правова позиція Верховного суду обов`язково враховується судом при розгляді справи.

Враховуючи зазначене, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення інспектором не надано. Докази, які б спростували звинувачення інспектора та підтверджували правомірність винесеної постанови, відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 77 ч.2 КАС України покладено на інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицького Р.М., як на суб`єкта владних повноважень.

Інспектор Ливицький Р.М. не довів правомірність складання ним постанови про притягнення позивача до відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд вважає, що інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицьким Р.М. факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові № 463/1352/16-а від 08.07.2020 року зробив висновок, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи зазначене, не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення відносно позивача підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицького Романа Миколайовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про оскарження рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 331079 від 22.07.2020 року, винесену інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицьким Романом Миколайовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) 40 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ливицький Роман Миколайович, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст рішення виготовлено 14.08.2020 року.

СУДДЯ: