Справа № 320/2392/20
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року № 320/2392/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 28 липня 2001 року); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пільгову пенсію за вислугу років, при цьому під час розрахунку вислуги років для цілей призначення пенсії - врахувати пільгову вислугу, яку позивач здобув до 01.10.2011 (дня набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668) та з урахуванням рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 по справі № 810/1182/18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 28 липня 2001 року), якою було передбачено право на призначення пенсії за вислугу років, зокрема, для осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, однак йому було протиправно відмовлено у призначенні такої пенсії. Стверджує, що статтею 12 цього Закону після 7 липня 2011 року збільшено стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні із цією статтею у попередній редакції, що звужує права позивача у розумінні Конституції України, а тому до позивача має застосовуватися Закон № 2262-XII у редакції, яка діяла на дату його вступу на службу до органів внутрішніх справ.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмовий відзив, в якому посилається на те, що на день звільнення позивача його календарна вислуга складала лише 20 років 3 місяці 29 днів, а згідно чинного законодавства пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені з військової служби і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Вказав, що у зв`язку із наявністю на день звільнення у позивача календарної вислуги лише 20 років 3 місяці 29 днів, останній не має права на призначення пенсії за вислугою років, у розумінні статті 12 Закону № 2262-XII в останній редакції.

Позивачем подано відповідь на відзив в якій останній зазначив, що доводи викладені у відзиві не відповідають нормам чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання у даній адміністративні справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 - підполковник поліції, старший слідчий 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, 15.12.2017 був звільнений зі служби наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 736 о/с за п. 7. Ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Маючи на день звільнення вислугу років, що надає йому право на призначення пенсії, 29.12.2017, а потім 16.01.2018 (повторно) позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявами про призначення йому пенсії.

Обов`язок Головного управління Національної поліції в Київській області підготувати та подати необхідні документів закріплений у п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007, де зазначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

14.02.2018 начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області Долговим A.B. видано листа від 14.02.2018 № К-108, 137 про відмову у призначенні пенсії. У відповідному листі зазначено: «...Пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено умови призначення пенсії за вислугу років. Так, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. У відповідності до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.12.2017 №736 о/с вислуга становить 20 років 03 місяці 29 днів. Враховуючи викладене, підстав для задоволення Вашого прохання немає».

Вважаючи такі доводи Головного управління Національної поліції в Київській області про недостатність вислуги років для призначення відповідного виду пенсії безпідставними, позивачем було подано позов до Головного управління Національної поліції в Київській області, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення, оформленого у виді листа від 14 лютого 2018 р. №К-108, 137 та зобов`язання вчинити певні дії.

У періоди часу з 28.07.2001 по 26.11.2008; з 18.06.2010 по 31.05.2012; з 16.08.2012 по 03.12.2013 позивач проходив службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ на посадах оперуповноваженого та оперуповноваженого в особливо важливих справах, що підтверджується довідкою про роботу в минулому і проходження служби від 01.12.2017.

Позивач проходячи службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю, здобув стажу розмірі 18 років 02 місяців 11 днів, з них 12 років 01 місяць 18 днів фактично відпрацьованого часу і 06 років 00 місяців 24 дні пільгового стажу, що підтверджується розрахунком вислуги років від 12.12.2017.

Станом на 15.12.2017 - день звільнення позивача зі служби в Національній поліції України, він мав 20 років 03 місяці 29 днів календарної вислуги років, 06 років 00 місяців 24 дні пільгової вислуги років, що підтверджується розрахунком вислуги років від 12.12.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 по справі № 810/1182/18 вирішено адміністративний позов задовольнити частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформити всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 28 липня 2001 р.).

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області провести розрахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 28 липня 2001 р.).

В рішенні від 20.04.2018 зокрема зазначено, що «Так, згідно із ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) мають право на пенсію за вислугою строків служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Разом із тим., відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції від 7 липня 2011 р., чинній на даний час) пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по ЗО вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Тобто, ст. 12 цього Закону після 7 липня 2011 р. збільшено стаж позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні із цією статтею, у попередній редакції, що звужує права позивача у розумінні Конституції України.

Проте, правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції від 02.04.1994 року) поширюються не лише на працівників ОВС, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм. право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, однак й тих, хто почав свою професійну діяльність на посадах в структурі МВС у період дії законодавства, яке передбачало право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, скеровані на забезпечення реалізації його права на соціальний захист.»

Зазначене рішення набрало законної сили 09.07.2018.

У відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 57690462, розпочатого з приводу примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 у справі № 810/1182/18. На виконання вимог рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 по справі № 810/1182/18 Сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області 10.12.2019 на адресу відповідача було направлено пакет необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у т.ч. і подання про призначення пенсії № 7742 від 10.12.2019.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуло до Сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області пакет документів без виконання, посилаючись на те, що на день звільнення зі служби ОСОБА_1 не мав необхідної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, а рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 по справі № 810/1182/18 до певних дій зобов`язано тільки ГУ НП в Київській області.

Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними та порушують його соціальну гарантію на пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах Національної поліції України. На день звільнення з військової служби, згідно наказу Головного управління національної поліції в Київській області від 07 грудня 2017 року № 736 о/с позивач має вислугу років у календарному обчисленні -20 років 03 місяців та 29 днів.

Стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та умови призначення пенсій за вислугу років.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач набув би право на отримання пенсії за вислугу років при наявності 23 календарних років 6 місяців і більше.

Даною нормою законодавцем було визначено виключну підставу для призначення пенсії за Законом № 2262. Обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262 є достатня кількість років вислуги у календарному обчисленні.

Таким чином, судом встановлено, що на день звільнення з військової служби календарної вислуги років позивача не було достатньо для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі. Статтею 12 цього Закону визначаються умови призначення пенсії за вислугу років.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції чинній на момент звільнення позивача визначається: пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах « 6»-«д» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; З 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; З 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; З 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; З 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 14.11.2019 у справі № 309/4451/16-а та від 30.10.2019 у справі № 466/9965/16-а, від 04.03.2020 у справі №265/6322/16-а, які у силу вимог частини п`ятої ст. 242 КАС України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26 червня 2014 року, п. 35) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було "законних сподівань", які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу, тобто відповідати правовим висновкам, викладених у даному рішенні ЄСПЛ.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №752/2806/17, від 30 серпня 2018 року у справі № 212/7438/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 638/1952/17, від 04 грудня 2019 року у справі №747/559/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскільки стаж позивача за вислугу років недостатній для призначення пенсії, тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.