Справа № 500/2148/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/2148/20

17 серпня 2020 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Свистун Є.М.

представника відповідача Лакомий О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засідані в залі суду в місті Тернополі заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про підвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось з заявою Головне управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про підвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Заява обгрунтована безпідставністю відмови платника податків у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Тернопільській області до проведення фактичної перевірки з метою здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, у зв`язку з чим контролюючим органом застосовано умовний адміністративний арешт майна ДП "Зарубинський спиртовий завод".

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи у судовому засіданні на 17.08.2020 о 09:00 год.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала подану заяву просила підвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна та відмовити у задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із оскарженням наказу про проведення фактичної перевірки.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі пп.80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України видано наказ від 12.08.2020 №1074, яким вирішено провести фактичну перевірку ДП "Зарубинський спиртовий завод" з 01.05.2020 року по 21.08.2020 року. На підставі наказу видано направлення на перевірку від 12.08.2020 року № 1600, № 1601, № 1602, №1603.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Тернопільській області здійснено виїзд за адресою місцезнаходження Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" з метою проведення перевірки. Однак, представник підприємства Лакомий О.Б. відмовив посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення фактичної перевірки, про що було складено акт відмови у допуску до перевірки та акт про відмову від підпису в направленні від 15.07.2020р.

З огляду на наведені обставини та на підставі звернення від 13.08.2020 року (а.с. 13) заступником начальника ГУ ДПС у Тернопільській області 13.08.2020 року в 11.00 прийнято рішення за №166/19-00-32-02/17790 про застосування адміністративного арешту майна Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод".

В судовому засіданні представник ДП "Зарубинський спиртовий завод" пояснив, що платник не погоджується із наказом 12.08.2020 №1074 про фактичну перевірку від та долучив до матеріалів справи позовну заяву зареєстровану Тернопільським окружним адміністративним судом 14.08.2020 року про визнання протиправним та скасування цього наказу. Вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про право податкового органу проводити перевірку, а тому провадження у справі слід закрити.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Відповідно п. 80.5 ст. 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (абзац перший).

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього (абзац третій).

Згідно п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Відповідно до пп. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Приписами п. 94.6. ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Як встановлено п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Особливості здійснення провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів регулюються статтею 283 КАС України.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 283 КАС України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Як встановлено судом, підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням заступника начальника ГУ ДФС у Тернопільській області, став факт недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод". Разом з тим, Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод" звернулося до суду з позовом про оскарження наказу про проведення фактичної перевірки.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України.

Тобто спір про право має місце у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що стало підставою виникнення обставин для подання відповідної заяви.

При цьому, КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право, а отже у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору.

Оскарження ДП "Зарубинський спиртовий завод" наказу про проведення перевірки, на думку суду, є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

У спірній ситуації звернення до суду з заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна витікає з правовідносин, які виникли у зв`язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу. Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про її проведення) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах, безвідносно до подальшого провадження за позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 818/907/16.

Суд зазначає, що наявність спору про право суд може виявити як до, та і після відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Оскільки наявність спору про право унеможливлює розгляд відповідних вимог в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за заявою податкового органу, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 238 КАС України.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 5 ст. 283 КАС України він має право звернутися із вказаними вимогами до суду в загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 283 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про підвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 5 ст. 283 КАС України він має право звернутися із вказаними вимогами до суду в загальному порядку.

Копію ухвали надіслати сторонам про справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається у строки передбачені ст. 283 КАС України.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження/місце проживання вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763

відповідач: -Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод" місцезнаходження/місце проживання вул. Заводська, 1,с. Зарубинці,Збаразький район, Тернопільська область,47343 ЄДРПОУ/РНОКПП 00375065;

Головуючий суддя Мандзій О.П.