Справа № 240/674/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2020-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

26 червня 2020 року м. Житомир справа № 240/674/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Народицької селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить визнати протиправним та скасувати рішення двадцять шостої сесії V скликання Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140 «Про внесення змін до рішень про передачу земельних ділянок у власність громадян» в частині внесення змін до п. 17 рішення Норинцівської сільської ради від 28.12.1999 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян».

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено відкрите судове засідання у справі на 04.03.2020.

04.03.2020 судове засідання відкладено на 26.03.2020 у зв`язку з неявкою позивача.

26.03.2020 справа знята з розгляду у зв`язку із установленням на всій території України карантину з 12.03.2020. Судове засідання в справі призначено на 10.06.2020, яке в подальшому відкладено до 15.06.2020.

До початку судового засідання від Народицької селищної ради Житомирської області надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду в порядку реалізації п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України. У вказаній заяві відповідач просить у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду залишити позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення 26 сесії 5 скликання Норинцівської сільської ради № 140 від 14.09.2009 без розгляду. При цьому вказано, що позивач ознайомився з вищезазначеним рішенням ще у 2009 році, оскільки власноруч писав заяву (21.10.2009) та погоджував межі земельної ділянки, що надана згідно оспорюваного рішення сільської ради до ДП "Житомирський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, проте до суду з даним позовом звернувся лише у 2020 році.

Позивачем подано відповідь на заяву Народицької селищної ради, в якій вказано, що до заяви від 21.10.2009 ним не було додано копії рішення 25 сесії 5 скликання Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 та не було зазначено номер оскаржуваного рішення та його короткий зміст, оскільки зі змістом такого рішення він не був ознайомлений на момент подання заяви. Також у відповіді повідомлено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 складена на замовлення Відділу Держкомзему у Народицькому районі у двох примірниках та власнику земельної ділянки не передавалась, так як Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 844 це не передбачено. Наголошено, що протоколом погодження меж земельної ділянки засвідчено тільки межі земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами і ніякого відношення до ознайомлення з оскаржуваним рішення немає. У зв`язку з цим ОСОБА_1 наполягав на задоволенні даного позову.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач у відповіді на заяву про залишення позовної заяви без розгляду просив розгляд справи проводити без його участі та вказав, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач надіслав клопотання про перенесення засідання в справі.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути питання про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом у порядку письмового провадження, з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ч.ч. 4,5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обставин, викладених у заяві відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та відповіді позивача на вказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням дев`ятої сесії двадцять третього скликання від 28.12.1999 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам сільської ради" передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше в їх користуванні в межах населених пунктів, зокрема, ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будинку - 0,15 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га.

Рішенням двадцять п`ятої сесії V скликання Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140 "Про внесення змін до рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність" сільська рада вирішила внести зміни до рішень, зокрема, 9 сесії с/ради 23 ск. від 28.12.99 про передачу земельних ділянок у приватну власність, прийнятих згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 за 15-92 і статті 17 Земельного кодексу України від 18.12.1992 № 561-XII, та викладено їх у слідуючій редакції: замінити слова "для ведення особистого підсобного господарства" словами "для ведення особистого селянського господарства".

Рішенням двадцять шостої сесії V скликання Норинцівської сільської ради від 23.11.2009 № 146 "Про затвердження технічної документації із землеустрою" сільська рада вирішила затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельні ділянки та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам сільської ради, в тому числі ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Норинці Народицького району Житомирської області загальної площею 0,0789 га.

21 грудня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0789 га цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:006:0003.

ОСОБА_1 , вважаючи, що Норинцівська сільська рада протиправно застосувала законодавчу норму "особисте селянське господарство" згідно ст. 33 Земельного кодексу України в редакції 2001 року до рішення сільської ради від 28.12.99, яке прийнято відповідно до вимог Земельного кодексу в редакції 1990 року, 28 січня 2020 року направив на адресу Житомирського окружного адміністративного суду даний позов.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом і судового розгляду справи, далі - КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Аналогічні положення були закріплені у ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) було встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Установлений Кодексом адміністративного судочинства України (у всіх редакціях) строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач у позові та відповіді на заяву про залишення позовної заяви без розгляду наполягає на тому, що про порушення своїх прав та інтересів внаслідок ознайомлення зі змістом рішення Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140 «Про внесення змін до рішень про передачу земельних ділянок у власність громадян» в частині внесення змін до п. 17 рішення Норинцівської сільської ради від 28.12.1999 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян» дізнався лише після отримання копії такого рішення на запит до Архівного сектору Народицької районної державної адміністрації Житомирської області 30.08.2019. 04.10.2019 він звернувся до Народицької селищної ради із заявою про внесення відповідних змін до рішення Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140, проте отримавши відмову у листі від 04.11.2019 № 01/26-1195, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку таким аргументам позивача, суд ураховує, що рішення Норинцівської сільської ради від 28.12.1999 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян», з урахуванням змін внесених рішенням Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140 «Про внесення змін до рішень про передачу земельних ділянок у власність громадян» реалізовано шляхом розроблення ДП "Житомирський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою" технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , загальною площею 0,0789 га, для ведення особистого селянського господарства, с. Норинці, Норинцівська сільська рада Народицького району Житомирської області, тобто оскаржуване рішення як акт індивідуальної дії вичерпало свою дію. Вказана технічна документація містила копію рішення Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140.

Як було зазначено вище, рішенням двадцять шостої сесії V скликання Норинцівської сільської ради від 23.11.2009 № 146 "Про затвердження технічної документації із землеустрою" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельні ділянки та виготовлення державних актів на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Норинці Народицького району Житомирської області загальної площею 0,0789 га.

При цьому суд ураховує, що в державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,0789 га з кадастровим номером :01:006:0003, який видано позивачу 21.12.2009, цільовим призначенням земельної ділянки вказано - для ведення особистого селянського господарства.

У свою чергу державний акт оформлено та видано на підставі заяви ОСОБА_1 від 21 жовтня 2009 року, в якій заявник ( ОСОБА_1 ) просив відповідно до Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 році державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 884, на підставі рішення 9 сесії 23 скликання від 28.12.99 і 25 сесії 5 скликання від 14.09.2009 Норинцівської сільської ради, оформити та видати державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Твердження позивача про те, що в додатках до вказаної заяви відсутня копія рішення від 14.09.2009 не спростовують обставин обізнаності його про таке рішення, оскільки в самій заяві здійснено посилання на вірні реквізити такого рішення та фактичний його зміст, а саме вказано на необхідність виготовлення державного акта на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що у жовтні 2009 року позивачу було відомо про рішення 25 сесії 5 скликання Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140.

Також суд звертає увагу на те, що позивач, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, в разі не згоди із визначеним цільовим призначенням земельної ділянки міг звернутися до Норинцівської сільської ради з приводу з`ясування підстав зазначення такого призначення, замість визначеного рішенням сільської ради від 28.12.1999 - для ведення особистого підсобного господарства.

Натомість позивач, лише після отримання листа Народицької селищної ради від 12.06.2019 № 01-26/679, за результатами розгляду його клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, яким йому відмовлено в наданні дозволу, оскільки він у минулому використав право безоплатної приватизації земельної ділянки за даним цільовим призначенням згідно ст. 116 Земельного кодексу України, звернувся 30.08.2019 до Народицької районної державної адміністрації із запитом про отримання копії рішення виконавчого комітету Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140.

Таким чином, суд вважає, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування щодо з`ясування обставин зміни цільового призначення земельної ділянки, переданої йому у власність рішенням від 28.12.1999, після затвердження технічної документації із землеустрою та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.12.2009. Звернення до відповідача через майже 10 років з моменту написання заяви від 21.10.2009, отримання рішення про затвердження технічної документації із землеустрою від 23.11.2009 та державного акту від 21.12.2009, які оформлені з урахуванням оскаржуваного рішення від 14.09.2009, свідчить про небажання позивача дізнатися про можливі порушення цим рішенням його права.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що про порушення своїх прав та інтересів він дізнався лише після отримання копії рішення виконавчого комітету Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140, на свій запит від 30.08.2019, є безпідставними та такими, що спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, даний позов ОСОБА_1 про визнати протиправним та скасувати рішення Норинцівської сільської ради від 14.09.2009 № 140 «Про внесення змін до рішень про передачу земельних ділянок у власність громадян» в частині внесення змін до п. 17 рішення Норинцівської сільської ради від 28.12.1999 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян», поданий (направлений) до суду 28 січня 2020 року з пропуском строку звернення до суду з таким позовом, встановленого КАС України, як шестимісячного, у редакції з 15.12.2017, так і річного, у редакції цього Кодексу станом на 14.09.2009.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно зі частиною третьою вказаної статті КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У даній справі позивач не вважає, що ним пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки зі змістом оскаржуваного рішення він ознайомився 30.08.2019. Втім, такі твердження позивача спростовані матеріалами справи.

Проаналізувавши все наведене вище, суд приходить до висновку, що вказані ОСОБА_1 у позові та відповіді на заяву про залишення позовної заяви без розгляду доводи не є тими об`єктивними обставини, що перешкоджали позивачу звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на все викладене, суд дійшов переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 до Народицької селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення від 14.09.2009 № 140 необхідно залишити без розгляду.

Таким чином, заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованою.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Народицької селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко