Справа № 380/1931/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Кравців О.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1931/20 пров. № А/857/5689/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

представника апелянта: Кундира Л.І.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Вовк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 380/1931/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

06.03.2020р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 08.01.2008р. - 29.12.2014р. в органах державної податкової служби з урахуванням виплачених сум з 30.05.2019р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.04.2020р. позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, суд визнав протиправним та скасував рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.06.2019р. №187 Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №15 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Також, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2019р. пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 08.01.2008р. - 29.12.2014р. в органах державної податкової служби, з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.04.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта Кундира Л.І. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Вовк О.С. в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30.12.2014р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

30.05.2019р. позивач звернулась в Жовківський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зокрема, до заяви ОСОБА_1 долучила копії паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 31.05.2019р.; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.05.2019р.

Проте, рішенням пенсійного органу від 07.06.2019р. №187 відмовлено позивачу у призначенні пенсії як державному службовцю, оскільки необхідний стаж державної служби 20 років станом на 01.05.2016 р. відсутній.

Таких висновків пенсійний фонд дійшов з огляд ну те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу», а тому період проходження такої служби в податкових органах не надає право на пенсію державного службовця.

Так, згідно з записами в трудовій книжці ОСОБА_1 , з 02.07.1990р. - 29.12.2014р. працювала на різних посадах в органах податкової служби, 30.06.1994р. прийняла присягу державного службовця, 08.01.2008р. присвоєно спеціальне звання - радник податкової служби ІІІ-го рангу, 01.07.2013р. присвоєно 11-й ранг державного службовця, 01.01.2014р. присвоєно спеціальне звання - радник податкової служби та митної справи ІІІ-го рангу, 29.12.2014р. звільнена із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію.

Спірні відносини врегульовані нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889), Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723), Податкового кодексу України (далі -ПК України) в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст.1 Закону № 3723 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), державна служба - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

ч.2 ст.9 Закону № 3723 передбачено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Отже, правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Зокрема, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу», а з 12.08.2012р. Податковий кодекс України.

В п.342.4 ст.342 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

З 01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

п.2 розділу Розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. N 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. №889-VIIIмають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення»).

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

п.17 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ визначено коло осіб, на яких дія цього Закону не розповсюджується, а саме: осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено Законом.

Приписами ст.5 Закону № 889-VІІІ визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державної податкової служби.

Згідно з п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посадовим особам контролюючих органів присвоюється, зокрема, таке спеціальне звання: радник податкової та митної справи III рангу.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (п.343.2 с.343 ПК України).

Спеціальні звання посадовим особам присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (п.343.3 ст.343 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 «Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів» затверджені: Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів (далі - Положення №839) та Порядок присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів (далі - Порядок №839).

За приписами п.4 Порядку №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016р. «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Таким чином, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. ОСОБА_1 має право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому період роботи з 08.01.2008 р. - 29.12.2014 р. в органах державної податкової служби підлягає зараховуванню до стажу державної служби. Тобто, в сукупності стаж державної служби позивача., становить більше 20 років, необхідних для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постанові Верховного Суду України від 08.10.2013 р. у справі № 21-275а13, постанові Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі № 465/7218/16а.

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 380/1931/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмич

Суддя В.Я. Макарик

Постанова в повному обсязі складена 17.08.2020р.