Справа № 817/1622/16
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
13 серпня 2020 року м. Рівне №817/1622/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Н.О. Дорошенко, суддів Т.О. Комшелюк, К.М. Недашківської,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом
Начальник Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 817/1622/16 за позовом Начальника Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди.
За наслідками касаційного провадження судове рішення у справі набрало законної сили.
21.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду, в якій просив:
визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що виразилася в невиконанні постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в адміністративній справі № 817/1622/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області;
зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, передбачені законом щодо реального поновлення на державній службі ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з повідомленням умов оплати праці, посадових обов`язків, присвоєнням рангу державного службовця та допуску до фактичного виконання посадових обов`язків.
На обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказував, що 30.03.2020 засобами поштового зв`язку він отримав від голови ліквідаційної комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Сальчук О. лист № 54/09/34-20 від 18.03.2020 "Щодо поновлення та попередження", до якого було долучено накази Міністерства юстиції України № 1142/к від 16.03.2020, № 1143/к від 16.03.2020, Попередження від 16.03.2020. Зазначив, що перераховані документи, насамперед, вказували про поновлення його на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, проте не містили жодної інформації щодо фактичного допуску до виконання посадових обов`язків.
ОСОБА_1 зазначив, що 31.03.2020 засобами електронного зв`язку він звернувся до Державного секретаря Міністерства юстиції України з заявою про виконання вимог статті 29 КзПП України та до початку роботи, серед іншого, роз`яснити його права та обов`язки, проінформувати під розписку про умови праці, ознайомити з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, визначити робоче місце та забезпечити необхідними для роботи засобами. Без виконання перерахованих процедур реальне допущення працівника до роботи є неможливим. Вказав, що відповідь на заяву він отримав лише 14.05.2020, з надуманих підстав в задоволенні його законних вимог було відмовлено. З цієї дати він дізнався про порушення його прав щодо поновлення.
Відтак, ОСОБА_1 вважає, що Міністерство юстиції України як суб`єкт владних повноважень та відповідач у справі № 817/1622/16, допустило протиправну бездіяльність при виконанні постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у цій справі про поновлення його на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що зумовило звернення до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України.
Водночас, ОСОБА_1 повідомив, що виконавчий лист в адміністративній справі № 817/1622/16 був виданий 30 серпня 2017 року; 28 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 54796716; 15 червня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виданням Міністерством юстиції України наказу від 16.03.2020 № 1143/к.
Також просив суд продовжити строк подання даної заяви до дати її надходження, оскільки про порушення своїх прав він дізнався під час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020. Розглянути справу позивач просив в судовому засіданні з його участю.
Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.383 КАС України, у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Частиною четвертою статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX у Кодексі адміністративного судочинства України розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин, який діяв на час звернення до суду ОСОБА_1 21.07.2020 з заявою в порядку статті 383 КАС України.
17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Згідно з пунктом 2 розділу II. Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
З урахуванням наведеного, процесуальні строки, у тому числі й строк звернення до суду з заявою відповідно до статті 383 КАС України, на час звернення до суду ОСОБА_1 з заявою були продовжені в силу прямої вказівки закону, а тому відсутні підстави для продовження судом цього строку.
Згідно з ч. 5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2020, заяву ОСОБА_1 від 21.07.2020 визначено до розгляду судовою колегією в складі: головуючий суддя (суддя доповідач) Н.О. Дорошенко, судді Н.С. Гудима, Д.Є. Махаринець.
В період з 13.07.2020 по 31.07.2020 головуючий суддя Н.О. Дорошенко перебувала у відпустці. Заяву ОСОБА_1 від 21.07.2020 головуючим суддею отримано 03.08.2020.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів, що входять до складу колегії суддів, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад колегії суддів: Т.О. Комшелюк, К.М. Недашківська.
Судова колегія вважає відсутніми підстави для розгляду поданої заяви в судовому засіданні та відповідно до приписів ч.5 ст.383 КАС України дійшла висновку про розгляд та вирішення заяви в порядку письмового провадження.
Вирішуючи заяву відповідно до вимог закону, з урахуванням матеріалів судової справи та доказів, наданих ОСОБА_1 на обґрунтування своїх доводів, суд встановив та врахував таке.
Суд встановив, що наказом Міністерства юстиції України від 16.03.2020 № 1143/к на виконання постанови Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 817/1622/16 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 12 січня 2017 року.
Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області листом від 18.03.2020 № 54/09/34-20 на адресу ОСОБА_1 надіслано копію наказу Міністерства юстиції України від 16.03.2020 № 1142/к "Про визнання таким, що втратив чинність, пункту другого наказу Міністерства юстиції України від 17.11.2017 № 4520/к", копію наказу Міністерства юстиції України від 16.03.2020 № 1143/к "Про поновлення", копію наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 18.03.2020 № 18/03/к "Про ОСОБА_1 ", копію наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 18.03.2020 № 19/03/к "Про поновлення ОСОБА_1 " та Попередження про припинення державної служби на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.
Після отримання від Головного територіального управління юстиції у Рівненській області наказу Міністерства юстиції України № 1143/к від 16.03.2020 про поновлення на посаді ОСОБА_1 31.03.2020 звернувся до Міністерства юстиції України з заявою, в якій, покликаючись до статті 29 Кодексу законів про працю України, просив виконати вимоги трудового законодавства щодо фактичного поновлення його на посаді.
У зв`язку з реалізацією постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2019 № 4366/5 "Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій" Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області припинило здійснення функцій та повноважень.
Окрім цього, Міністерство юстиції України, покликаючись до положень статті 47 Закону України "Про державну службу", вказало, що правила внутрішнього службового розпорядку Головного територіального управління юстиції у Рівненській області затверджені у Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області, а ознайомлення з ними державних службовців здійснюється службою управління персоналом цього управління.
Також з долучених ОСОБА_1 до заяви від 21.07.2020 доказів судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 05.05.2020 № 1618/к звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 07 травня 2020 року відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з припиненням державної служби. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції", попередження про звільнення.
ОСОБА_1 вважає, що Міністерство юстиції України на виконання рішення Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 817/1622/16 обмежилось лише виданням наказу про поновлення, не вчинивши при цьому жодних інших дій для реального поновлення на посаді. Видання наказу про поновлення без фактичного допуску до роботи не є поновленням. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України.
За правилами, встановленими частиною першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Судова колегія не погоджується з доводами позивача про те, що наказ Міністерства юстиції України від 16.03.2020 № 1143/к в спірній ситуації є формальним та зазначає, що зміст наказу в повній мірі відповідає резолютивній частині постанови Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 817/1622/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 12 січня 2017 року.
Як встановлено постановою суду касаційної інстанції в цій справі, з лютого 2007 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області, з якої був звільнений наказом Мін`юсту від 16.04.2015 № 1141/к відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 у справі № 817/461/15 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді.
Наказом від 04.11.2015 № 3727/к ОСОБА_1 повторно звільнено з займаної посади у зв`язку із зміною істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі № 817/3413/15 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області з 04 листопада 2015 року.
22.06.2016 заступником Міністра-керівником апарату Мін`юсту прийнято наказ №3685/к, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області та доручено Департаменту персоналу Мін`юсту, Головному територіальному управлінню юстиції у Рівненській області вжити заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби.
Наказом Мін`юсту від 11.10.2016 №4844/к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області 12 жовтня 2016 року у зв`язку з продовженням проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на одній із запропонованих посад державної служби (абзац третій частини четвертої статті 43, частина перша статті 41 Закону № 889-VIII).
Наказом Мін`юсту від 05.01.2017 №22/к ОСОБА_1 переведено з посади начальника Головного управління юстиції у Рівненській області у зв`язку з продовженням проходження державної служби в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області на посаду заступника начальника Управління державної реєстрації начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (абзац третій частини четвертої статті 43, частина перша статті 41 Закону № 889-VIII).
Верховний Суд в постанові від 26.02.2020 в цій справі вказав про обґрунтованість висновку судів першої та апеляційної інстанції про незаконність переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Управління державної реєстрації начальника відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що в силу частини першої статті 235 КЗпП є підставою для поновлення його на попередній роботі.
Водночас, Верховний Суд зауважив, що незаконне переведення позивача з посади начальника відбулося після перейменування вказаного територіального органу Міністерства юстиції України на Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області згідно з наказом Мін`юсту від 30.01.2015 №115/5 Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції, яке і слід вважати попереднім місцем роботи позивача.
Як зазначив позивач в заяві від 21.07.2020, про порушення своїх прав щодо поновлення він довідався після отримання від відповідача відповіді на заяву про виконання вимог статті 29 КЗпП України.
Відповідно до положень статті 29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Суд зазначає, що укладення трудового договору та поновлення у разі незаконного звільнення працівника на посаді не є тотожними поняттями. За обставинами справи, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, яку слід вважати попереднім місцем роботи позивача, при цьому призначення на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області було здійснено наказом Міністерства юстиції України від 06.02.2007 № 104/к.
З часу поновлення незаконно звільненого працівника на попередній посаді правовідносини з проходження публічної служби не виникають, а продовжуються.
За наведеного, судова колегія вважає відсутніми підстави для висновку, що в спірній ситуації відповідачем при виконанні судового рішення у справі № 817/1622/16 порушено права позивача внаслідок недотримання вимог статті 29 КЗпП України, позаяк трудовий договір щодо роботи на займаній посаді з ним було укладено ще в 2007 році, а не внаслідок поновлення на посаді наказом Міністерства юстиції України від 16.03.2020 № 1143/к.
Суд зазначає, що сам факт прийняття роботодавцем рішення щодо поновлення незаконно звільненого працівника на роботі є недостатньою умовою виконання рішення суду про поновлення такого працівника, потрібно ще, щоб поновлена особа фактично приступила до виконання попередніх обов`язків.
Водночас, будь-які фактичні дані про те, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача позивачу не виявилось можливим фактично приступити до виконання попередніх обов`язків, в заяві від 21.07.2020 ОСОБА_1 не наведені, як і не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування таких обставин.
Відповідно до ч. 6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
З урахуванням наведеного вище, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.07.2020 судом не встановлено обставин протиправності поведінки відповідача при виконанні постанови Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №817/1622/16, а тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви.
Керуючись статтями 241, 256, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 від 21.07.2020 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується.

Повна ухвала складена 13.08.2020.

Головуючий суддя Н.О. Дорошенко

Судді Т.О. Комшелюк

К.М. Недашківська