Справа № 520/4425/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 р. Справа № 520/4425/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року (суддя Шевченко О.В.; м. Харків) по справі № 520/4425/2020

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним рішення від 11.03.2020 №03/316 про відмову нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2019 рік військової частини НОМЕР_1 Штиху, ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скасувати рішення від 11.03.2020 №03/316 про відмову нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та прийняти нове, яким задовольнити рапорт ОСОБА_1 від 22.02.2019 року про нарахування та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань за 2019 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, невірне встановлення обставин, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відмова у наданні матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з підстав відсутності бюджетних асигнувань є неправомірною, оскільки зазначена матеріальна допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та входить до його складу. Крім того, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються з рахунок бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2017 між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 було укладено контракт про проходженнями громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 №97 від 03.05.2017 військовослужбовця військової служби за контрактом старшину І статті ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.04.2017 №84-Р командиром відділення, з 03.05.2017 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 смт. Десна Чернігівської області на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по особовому складу) від 03.05.2017 №77-РС на посаду старшого водія оператора І взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

22.02.2019 позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами про виплату підйомної допомоги та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2019 №1-РС позивач звільнений з військової служби в запас та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 28.02.2019.

Після отримання наказу про звільнення позивач дізнався, що при звільненні йому не було виплачено підйомну допомогу, у зв`язку з переїздом на нове місце проходження служби, індексацію грошового забезпечення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року по справі № 520/8725/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку із переведенням зі смт. Десна Чернігівської області до іншого населеного пункту - м. Чугуїв Харківської області та призначення на військову посаду з 03.05.2017. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку із переведенням зі смт. Десна Чернігівської області до іншого населеного пункту - м. Чугуїв Харківської області та призначення на військову посаду з 03.05.2017. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2019. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2019. В частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 по справі №520/8725/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та зобов`язання виплатити таку допомогу, прийнято в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 22.02.2019 про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 22.02.2019 про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 по справі № 520/8725/19 - залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 20.01.2020 року.

Після винесення судового рішення позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з питання щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Листом № 03/316 від 11.03.2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача, що рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року № 520/8725/19 було розглянуто командуванням військової частини НОМЕР_1 у встановленому порядку. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.01.2019 № 30 «Про бюджетну політику МОУ на 2019 рік» наказ на виплату матеріальної допомоги видається тільки в межах доведених обсягів на виплату матеріальної допомоги. У зв`язку з тим, що обсяги до військової частини НОМЕР_1 не доведені, командиром військової частини НОМЕР_1 не приймається рішення щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Виходячи з вищевикладеного, Військова частина не може виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Вважаючи протиправною відмову у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Оскільки наказ про виплату матеріальної допомоги видаються військовою частиною виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату, як то передбачено Наказу № 30, які, як повідомлено відповідачем, не було доведено, суд першої інстанції дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної матеріальної допомоги за 2019 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є тЗакон України від20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пп. 3 п. 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 розділу ХХIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Згідно з пунктом 9 розділу ХХIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до пункту 7 наказу Міністерства оборони України від 25.01.2019 №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2019 рік" одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород).

Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 5 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців.

У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів викладено в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 814/238/17, від 18.03.2020 р. у справі № 810/3476/16.

Як свідчать матеріали справи, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 47 від 28.02.2019 року, яким виключено ОСОБА_1 з 28.02.2019 року зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення зазначено, що матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік відповідно до Інструкції № 260 позивач не отримував (а.с. 9).

При цьому, наказів про виплату матеріальної допомоги за 2019 рік Військовою частиною НОМЕР_1 не видавалося, які видаються виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату, як то передбачено пунктами 5, 7 Наказу № 30.

Крім того, листом № 03/316 від 11.03.2020 року Військова частина НОМЕР_1 з приводу виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік повідомила позивача, що у зв`язку з тим, що обсяги до військової частини НОМЕР_1 не доведені, командиром Військової частини НОМЕР_1 не приймалося рішення щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.

Таким чином, враховуючи, що накази про виплату матеріальної допомоги видаються військовою частиною виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату, як то передбачено Наказу № 30, які, як повідомлено відповідачем, не було доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної матеріальної допомоги за 2019 рік.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 по справі № 520/4425/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова