Справа № 140/8769/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 рокуСправа № 140/8769/20 пров. № А/857/8052/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Ратушній М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року (суддя Плахтій Н.Б., м.Луцьк) у справі за його заявою про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент, Міська рада відповідно) в якому просив: заборонити Департаменту припинення надання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2020 року; встановити обов`язок Департаменту здійснити розрахунок житлової субсидії та обов`язкового платежу на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2020 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив заявник, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для відмови у забезпеченні позову. Зазначає, що фактично судом було відмовлено у продовженні отримання позивачем соціальної допомоги, яку той отримував і яка була припинена внаслідок незаконних дій відповідача. Заборона відповідачу припинення надання скаржнику житлової субсидії до рішення суду припиняє в свою чергу, збільшення заборгованості при несплаті житлово-комунальних послуг внаслідок фінансової неспроможності, яка утворилась через відсутність належного і гідного матеріального забезпечення позивача, як особи похилого віку державою через виплату злиденного розміру пенсії. Вказує, що незрозумілим є твердження суду про те, що в разі вжиття обраних ним заходів забезпечення позову, фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті. Вважає, що суд першої інстанції до розгляду справи по суті став на бік відповідача. Розгляд справи просив проводити у його відсутності.

Департамент у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Розгляд справи проводити за відсутності їх представника.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками розгляду заяви неможливо зробити однозначний висновок про протиправність дій відповідача. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони припинення надання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2020 року може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність дій відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Матеріалами справи підтверджується те, що 30.05.2020 ОСОБА_1 , звертався до Департаменту із заявою надіслати йому розрахунок житлової субсидії з травня по жовтень 2020 року з відображенням визначеної плати, розміру субсидії та обов`язкового платежу по послугам, які надаються відповідними підприємствами міста Луцька (а.с.3).

06.06.2020 заявник подав скаргу до голови Міської ради, де повідомив про те, що 04.06.2020 він звернувся до Департаменту з письмовим зверненням в якому просив надати йому розрахунок обов`язкового платежу житлової субсидії з травня 2020 року. 05.06.2020 отримав СМС повідомлення про те, що з 01.05.2020 йому не призначено субсидію: наявність боргу по житлово-комунальним послугам понад 3 міс. На підставі наведеного та інших доводів просив поновити його право на отримання житлової субсидії (а.с.4-6).

Положеннями статті 150 КАС передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини першої та частиною другою статті 151 КАС позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції із наведених доводів ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не можна стверджувати, що підстави з якими він звернувся із розглядуваною заявою є достатніми для вжиття судом заходів щодо забезпечення позову.

Крім того, як видно із листа Департаменту, що долучений до відзиву на апеляційну скаргу від 02.07.2020 про розгляд звернення від 05.06.2020 відповідно до «Положення про порядок призначення житлових субсидій» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді.

Також, згідно листа відповідача від 21.07.2020 заявнику повідомлено, що субсидія для його домогосподарства призначена автоматично (без звернення) терміном з травня 2020 року по квітень 2021 року.

Таким чином, апеляційний суд, з огляду на викладене, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що забезпечення позову шляхом заборони Департаменту припинення надання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2020 року; встановлення обов`язку Департаменту здійснити розрахунок житлової субсидії та обов`язкового платежу на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2020 року є передчасними діями, а оцінки вказаним діям відповідача буде надана по суті розгляду справи. Забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд вийде за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 13 серпня 2020 року.