Справа № 640/5162/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5162/19 Головуючий у 1-й інстанції Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невстановлення ОСОБА_1 посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 718 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу з 01.05.2016 року у розмірі 10 338 грн., з 28.02.2018 року у розмірі 14 500 грн., з 01.01.2019 року - відповідно до коефіцієнту 5,68 співвідношення до мінімального розміру посадового окладу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити ОСОБА_1 посадовий оклад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 718 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу з 01.05.2016 року у розмірі 10 338 грн., з 28.02.2018 року у розмірі для 3 (третьої) групи оплати праці на посадах державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України 14 500 грн. та з 01.01.2019 року відповідно до коефіцієнту 5,68 співвідношення до мінімального розміру посадового окладу та надати довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві для проведення перерахунку та виплати пенсії без обмеження строком з 01.05.2016 року, з 28.02.2018 року та з 01.01.2019 року з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київський міський військовий комісаріат звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 07.05.2012 № 347 генерал-лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом б частини шостої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з посади начальника Головного командного центру Збройних Сил України.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 30.08.2012 отримує пенсію на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб із розрахунку 80% від грошового забезпечення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам (далі - Постанова № 103) у листопаді 2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018.

За змістом довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, виданої ОСОБА_1 Київським міським військовим комісаріатом Міністерства оборони України 19.03.2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018 року за посадою: начальник Головного командного центру Збройних Сил України становить: посадовий оклад 9 870,00 грн., оклад за військовим званням (генерал - лейтенант) 1 620, 00 грн., надбавка за вислугу років (50%) 5 745,00 грн., всього 17 235,00 грн.

Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі з автоматизованої системи розрахунку пенсій Пенсійного фонду України станом на 06.11.2018 з 01.01.2018 року пенсію ОСОБА_1 обчислено з наступних складових: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 50%, основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 42). Крім того, до складу пенсій позивача входять наступні види підвищення або надбавки: виконання миротворчої місії за рішенням держ. органу учасник бойових дій (ст.6), учасник бойових дій, особливі заслуги (23%) ст. 1 п.п. 6-8 Закону (з 01 по 30).

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 05.02.2019 року, в якій просив у зв`язку зі зміною розміру його посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 718 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу та залишенням йому наказом Міністра оборони України від 09.08.2007 року № 765 посадового окладу начальника Головного командного центру Збройних Сил України заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України з бойового управління, надати довідки д Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про перерахунок призначеної йому пенсії з 19.10.2016 року з урахуванням посадового окладу у сум 10 338,00 грн. та з 18.01.2017 з урахуванням розміру посадового окладу у сумі 14 500,00 грн.

Листом від 20.02.2019 № ВСЗ/636 Київський міський військовий комісаріат повідомив ОСОБА_1 про те, що оскільки у переліку найменування посад, за якими збільшено розміри окладів військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади, зазначені у постанові Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 718, остання посада ОСОБА_1 на день звільнення (29.08.2012 року) начальник Головного командного центру Збройних Сил України відсутня, та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві списків на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, на адресу Київського міського військового комісаріату не надсилало, підстав для перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 19.10.2016 та з 18.01.2017 з урахуванням зміни розмірів посадового окладу немає.

З матеріалів справи, зокрема, встановлено, що згідно з копією архівного витягу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23.11.2004 року № 996 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного штабу Головного Командування Сухопутних військ Збройних Сил України призначено начальником Головного командного центру Збройних Сил України заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України з бойового управління. Призначений на вищу посаду у порядку просування по службі (з шпк полковник на генерал-лейтенант).

Згідно з архівного витягу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України наказом Міністра оборони України по особовому складу від 09.08.2007 року № 765 генерал-майора ОСОБА_1 , начальника Головного командного центру Збройних Сил України - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України з бойового управління, призначено начальником Головного командного центру Збройних Сил України. Призначений на нижчу посаду у зв`язку із проведенням організаційних заходів із збереженням посадового окладу за попередньою посадою.

У відповідь на запит ОСОБА_1 стосовно ототожнення посади начальник Головного командного центру Збройних Сил України на дату звільнення із служби 29.08.2012 року до аналогічної посади, Головне управління оборонного та мобілізаційного планування Головного штабу Збройних Сил України у листі № 322/1/269 від 23.01.2019 року повідомило, що станом на 29.08.2012 року у штаті № 01/052 Генеральний штаб Збройних Сил України утримувалась посада начальник Головного командного центру Збройних Сил України ВОС -0201001, посадовий оклад 2140, штатно-посадова категорія генерал-лейтенант. Станом на 01.03.2018 року у штаті № 01/155 Головний командний центр Збройних Сил України, який затверджено 12.01.2018 року, утримувалсь посада начальник Головного командного центру Збройних Сил України посадовий оклад 2140, штатно-посадова категорія полковник. Враховуючи окремі показники зазначена посада не є рівнозначною посаді начальник Головного командного центру Збройних Сил України, яка утримувалась в штаті Генерального штабу Збройних Сил України станом на 29.08.2012 року.

В період з 15.12.2015 до 28.02.2018 Головний командний центр утримувався у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, з посадою начальник Головного командного центру заступник начальника Об`єднаного оперативного штабу з штатно-посадовою категорією генерал-майор. Інформацію стосовно ототожнення посади начальник Головного командного центру Збройних Сил України, Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України раніше було надано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України 20.12.2018 року за вихідним № 322/1/5712, де зазначено, що для проведення ототожнення посади доцільно брати до уваги не посаду начальник Головного командного центру Збройних Сил України, а посаду начальник Головного оперативного управління заступник начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, не погоджуючись із висновками Київського міського військового комісаріату, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправно не встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад відповідно до постанови № 718 та не надано до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а саме: з 01.05.2016 з урахуванням розміру посадового окладу у сумі 10 338 грн., а з 28.02.2018 року у сумі 14 500 грн., та занизив посадовий оклад для перерахунку пенсії до 58 тарифного розряду замість третьої групи оплати праці на посадах державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм матеріального права, та вказано, що судом неналежно обґрунтовано мотиви, якими він керувався під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262 (далі за текстом Закон № 2262, в редакції на момент виникнення правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262 затверджений Постановою Кабінетів Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Умови проведення перерахунку пенсій визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Водночас встановлення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб визначено постановою Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, наказом Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 березня 2018, Алгоритмом урахування (встановлення) розмірів окладів за відповідними або аналогічними посадами, які особи займали на дату звільнення зі служби, під час оформлення та подання військовими комісаріатами органам Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

Так, згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року, пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262, у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Водночас пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб № 103 від 21.02.2018 року постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Пунктом 1 вказаної постанови за № 704 від 30.08.2017 року затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1. Закон України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття рівнозначна посада.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, відповідно до якої військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 Закону України Про державну службу посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади.

З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється: 1) на всю територію України; 2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя; 3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

Колегія суддів погоджується з тим, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню поняття рівнозначної посади, що наводиться у пункті шостому частини першої статті 2 Закону України Про державну службу.

Так, наявність у попередній посаді додаткового обов`язку заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України та рішення у наказі Міністра оборони України від 09.08.2007 року № 765 про збереження ОСОБА_1 попереднього посадового окладу, та враховуючи Лист-роз`яснення Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України № 322/1/269 від 23.01.2019 року № Ш-132/ПВТ від 10.01.2019 № Ш-159 від 09.01.2019 стосовно ототожнення посади начальник Головного командного центру Збройних Сил України на дату звільнення зі служби 29.08.2012 до аналогічної посади, дає підстави на встановлення ОСОБА_1 посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 718 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, оскільки саме нею визначений посадовий оклад начальника Головного управління заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України у сумі 10 338 грн.

З 28.02.2018 постановою Кабінету Міністрів України № 121 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 718 за посадою начальник Головного управління заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України застосовується співвідношення між посадами окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади, та групами оплати праці на посадах державної служби, відповідно до якої вказані посади відносяться до третьої групи оплати праці на посадах державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 Питання оплати праці працівників державних органів (зі змінами) для третьої групи оплати праці на посадах державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, встановлений розмір посадового окладу у розмірі 14 500,00 грн.

Отже, з 01.05.2016 відповідно до постанови № 718 відбулася зміна розміру посадового окладу начальника Головного управління заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України, відповідно, розмір посадового окладу визначений у сумі 10 338,00 грн. з 28.02.2018 року збільшено до 14 500,00 грн.

За змістом статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

За змістом абзаців п`ятого та шостого пункту 2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 року № 937, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, на обласні військові комісаріати покладаються:

- визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону, постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей (зі змінами) та від 13 лютого 2008 року № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (зі змінами) і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (зі змінами) (далі - Порядок подання документів для призначення пенсій). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, обласний військовий комісаріат складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою;

- складання та подання до органів, що призначають пенсії, довідок про розмір грошового забезпечення пенсіонерів із числа осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей під час перерахунків пенсій.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип юридичної визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, що ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (праві позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17- рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.11.2011 року №10-рп/2011).

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі Олссон проти Швеції від 02.03.1988 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію... Фраза передбачено законом не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п.1 ст.8.

Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2004 від 17.03.2004 року у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 3, 4 статті 59 Закону України Про державний бюджет України на 2003 рік (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

В рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб Конституційний Суд України зафіксовано, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує, що статтею 2 Закону № 2011 визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

У Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 наведено тлумачення поняття звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що Київським міським військовим комісаріатом протиправно не встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад відповідно до постанови № 718 та не надано до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відповідну довідку про розмір грошового забезпечення.

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.