Справа № 240/1542/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/1542/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Лінкевич Т.Ф.,

за участю: представника позивача - Ковальової Я.В.,

представників відповідача - Земляк Я.І., Брончука І.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом і просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення його з посади молодшого інспектора нагляду і безпеки ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)»;

- поновити його на посаді молодшого інспектора нагляду і безпеки ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» з 04 березня 2019 року;

- стягнути з ДУ «Городищенеька виправна колонія (№ 96)» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2019 по день постановлення рішення в справі, з підстав порушення Державною установою "Городищенська виправна колонія (№96)" трудового законодавства під час його звільнення.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

В межах підготовчого провадження представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, про що подано відповідну заяву. Заява обґрунтована тим, що про звільнення позивач дізнався 09.05.2019 - під час отримання листів від Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" за №30/10/1062 від 14.03.2019 та №30/14/1771 від 24.04.2019, однак до суду з вказаним позовом він звернувся лише 19.02.2020. Відтак, на думку представників відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав після спливу місячного терміну з моменту, коли останньому стало відомо про порушення його прав.

Представник позивача у підготовчому засіданні щодо задоволення клопотання заперечувала та наголошувала, що з оскаржуваним наказом про звільнення позивача ознайомлено не було, трудову книжку ОСОБА_1 не видано. Поштовим чи іншим зв`язком вищевказані документи не направлялися, тому строки звернення до суду не пропущені. Пояснила, що у період з 26.02.2019 по 03.03.2016 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності серія АДУ №440066 від 04.03.2019, перебуваючи на лікарняному отримав повістку військового комісара Новоград - Волинського ОМВК. 04.03.2019 з Новоград - Волинського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області був направлений до Військової частини НОМЕР_1 та наказом командира від 04.03.2019 №46 призначений на посаду водія-санітара медичного пункту. Зазначила, що 04.03.2019 позивачем оригінал листка непрацездатності серія АДУ №440066 та повістку відправлено на адресу відповідача.

Представники відповідача, які приймали участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, підтримали заявлене клопотання та просили залишити позовну заяву без розгляду.

Заслухавши думки представників сторін, перевіривши доводи заяви про залишення позову без розгляду, з урахуванням матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Як вбачається з даного позову, звернення ОСОБА_1 до суду обумовлено незгодою з наказом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про звільнення його з посади молодшого інспектора нагляду і безпеки.

Із матеріалів справи встановлено, що наказом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 20.03.2018 № 41/ОС-18 (з особового складу) ОСОБА_1 було призначено молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки з 21.03.2018.

Відповідно до наказу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 11.03.2019 № 48/ОС-19 позивача звільнено 03.03.2019, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно із ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом і розгляду заяви, далі - КАС України), публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отож, спір, який виник між сторонами, є спором з приводу звільнення ОСОБА_1 з публічної служби.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В силу приписів ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України встановлений ч. 5 цієї статті строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

У частині першій статті 233 Кодексу законів про працю України закріплено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В межах підготовчого провадження з`ясовано, що звільнення позивача відбулося на підставі наказу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 11.03.2019 № 48/ОС-19.

При цьому суд звертає увагу, що докази ознайомлення позивача з вказаним наказом та/або вручення ОСОБА_1 цього наказу, трудової книжки у матеріалах справи відсутні.

У позовній заяві позивач указував, що на момент звернення до суду ні наказу про звільнення, ні трудової книжки він не отримував.

У свою чергу представники відповідача, наполягаючи на залишенні позову без розгляду, вказують, що Державною установою "Городищенська виправна колонія (№96)" було направлено два листи за №30/10/1062 від 14.03.2019 та повторно №30/14/1771 від 24.04.2019 про вимогу з`явитися у відділ по роботі з персоналом Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" для отримання трудової книжки, які отримані ним 09.05.2019. Відтак, на думку представників відповідача, про оскаржуваний наказ ОСОБА_1 стало відомо 09.05.2019.

Копії вказаних листів відповідача наявні у матеріалах справи, проте жоден із листів №30/10/1062 від 14.03.2019 чи №30/14/1771 від 24.04.2019 не містить ні реквізитів (дата, номер), ні короткого змісту (причин звільнення) наказу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 11.03.2019 № 48/ОС-19, а лише пропозицію отримати трудову книжку.

Разом з цим, суд ураховує, що у період з 26.02.2019 по 03.03.2019 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності серія АДУ №440066 від 04.03.2019 (а.с. 6). У той же час отримав повістку військового комісара Новоград -Волинського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області щодо прибуття до призовної дільниці 04.03.2019 до 09:00 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

04.03.2019 з Новоград - Волинського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області був направлений до Військової частини НОМЕР_1 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2019 №46 призначений на посаду водія-санітара медичного пункту (а.с. 7).

Вказані обставини були відомі відповідачу.

Також суд ураховує, що позивачем було направлено ряд запитів до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)", зокрема із вимогою про отримання наказу про звільнення, втім копію наказу від 11.03.2019 № 48/ОС-19 йому направлено не було.

Жодних аргументів і доказів у спростування вказаного матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що строк звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом не пропущено, оскільки фактично копія наказу відповідача від 11.03.2019 № 48/ОС-19 була направлена позивачу разом із відзивом на даний позов.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даній справі відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 123 КАС України, а також підстави для залишення позовної заяви без розгляду, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 240 цього Кодексу, в протилежному випадку, буде порушено право позивача у доступі до правосуддя, що передбачене ст. 5 КАС України.

При цьому суд ураховує правові висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні по справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v.the United Kingdom» від 21.02.1975 p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення «Guerin v. France» від 29.07.1998 p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення «Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

За наведених обставин, суд підстав для задоволення заяви Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не вбачає.

Керуючись статтями 2, 122, 123, 173, 180, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст ухвали складено 11 серпня 2020 р.