Справа № 460/4945/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 460/4945/15-а

адміністративне провадження № К/9901/33468/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Соколова В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 460/4945/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення одноразової грошової допомоги,

за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України

на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, постановлену у складі головуючого Воробель М.М.,

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого Гудима Л.Я., суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. 17 грудня 2015 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач, МВС України), в якому просив:

1.1 стягнути із Міністерства внутрішніх справ України на його користь суму недонарахової та недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 80 335,68 грн.

2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до Наказу МВС України від 29 травня 2009 року за №1153 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з посади начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті. При звільненні позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 42 402,00 грн.

2.1. З цією сумою позивач не погодився, оскільки розмір одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» повинен скласти 122 737,68 грн (10 228,14 грн (середньомісячний заробіток) x 24 (календарних років) x 50 :100) замість нарахованих та виплачених 42 402,00 грн, тобто сума недоплати складає 80 335,68 грн, які Позивач в судовому порядку просить стягнути з Міністерства внутрішніх справ України.

3. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та просить в позові відмовити в повному обсязі, оскільки при звільненні позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Відповідно до наказу МВС України від 29 травня 2009 року за № 1153 о/с позивача ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з посади начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

5. При звільненні позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 42 402,00 гривень.

6. Судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 у період із 29 жовтня 2007 року по 29 травня 2009 року (день повторного звільнення із органів внутрішніх справ) був незаконно звільнений з посади в органах внутрішніх справ, своїх функціональних обов`язків не виконував, фактично в посаді поновлений не був, в розпорядження органу внутрішніх справ згідно письмових наказів не зараховувався, хоча фактично в такому розпорядженні знаходився, а в період із 01 жовтня 2008 року до 29 травня 2009 року грошового забезпечення взагалі не отримував, остатньою штатною посадою перед звільненням зі служби була посада начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці УБОЗ УМВС України на залізничному транспорті, яку він обіймав до жовтня місяця 2007 року (адміністративна справа № 2а-50 - постанова Яворівського районного суду Львівської області від 06 березня 2008 року із врахуванням Ухвали суду від 29 серпня 2008 року, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2008 року, ухвала Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2010 року; адміністративна справа № 2а-3-299/2008 - постанова Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року; адміністративна справа № 2а-6239/09/1370 - постанова Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2011 року, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року; адміністративна справа № 2а-185/2010 року - постанова Яворівського районного суду від 30 серпня 2010 року із врахуванням ухвали від 28 травня 2012 року, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року, ухвала Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2012 року).

7. Відповідно до довідки календарної вислуги років для надання грошової допомоги полковника міліції ОСОБА_1 від 17 липня 2009 року вислуга років станом на 29 травня 2009 року складає у календарному обчисленні 24 роки 09 місяців 04 дні або повних 24 календарних років, полковник міліції - офіцерський склад, остання штатна посада - начальник відділу по обслуговуванню Львівської залізниці УБОЗ УМВС України на залізничному транспорті, стаття звільнення - пункт 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

8. Згідно з розрахункового листа за жовтень місяць 2007 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 10 228,14 грн.

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

9. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю; стягнуто із МВС України суму недонарахової та недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 80 335,68 грн; допущено негайне виконання постанови суду про стягнення всієї суми боргу одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ в розмірі 80 335, 68 грн.

10. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що при звільненні позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі, що є заниженим, ніж встановлений відповідними нормами закону.

ІV Касаційне оскарження

11. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідачем подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, яку зареєстровано в суді 13 січня 2017 року.

12. У касаційній скарзі відповідач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так заявник касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки тому факту, що судом першої інстанції в порушення норм КАС України не залучено як співвідповідача безпосереднього роботодавця позивача - Управління МВС України на Львівській залізниці.

12.1. Також заявник касаційної скарги зауважує, що судом першої інстанції в порушення норм КАС України стягнуто, в порядку негайного виконання, не суми у межах за один місяць, а повної суми одноразової грошової допомоги.

12.2. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати постанови першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

13. 03 травня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі судді Кобилянського М.Г. відкрито касаційне провадження та витребувано із Яворівського районного суду Львівської області справу № 460/4945/15-а.

14. 16 травня 2017 року справа № 460/4945/15-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

15. Також до Вищого адміністративного суду України 18 травня 2017 року надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу, в яких позивач спростовуючи її доводи просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суддів попередніх інстанцій без змін.

16. 05 березня 2018 року на виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

17. 05 березня 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю Коваленко Н.В., суддів Берназюк Я.О., Гриців М.І.

18. 04 серпня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року № 1384/0/78-20 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

19. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю - Шевцову Н.В., суддів - Данилевич Н.А. Соколова В.М.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

20. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

22. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

23. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

24. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Спірні правовідносини, з-поміж іншого, врегульовані Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (абзац перший Преамбули до вказаного Закону).

27. Відповідно до абзацу третього Преамбули Закону № 2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

28. Частиною першою статті 9 Закону № 2262-XII обумовлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

28.1. Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частина четверта статті 9 Закону № 2262-XII).

29. Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

30. Приписам частини першої статті 9 Закону № 2262-XII кореспондують положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), згідно з абзацами першим-четвертим якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

30.1 які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

30.2 які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

30.3 які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

31. Відповідно до пункту 14 Постанови № 393 одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

31.1. Військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

31.2. Одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей.

32. Згідно з підпунктом «а» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

33. За змістом підпункту «а» пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання.

VІ Позиція Верховного Суду

34. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

35. Верховний Суд звертає увагу на тому, що питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, перелік осіб, яким здійснюються такі виплати та порядок обчислення строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги регулюється приписами Закону №2262-XII та Постанови № 393.

36. Приписами статті 9 Закону №2262-XII та пункту 10 Постанови № 393 визначено, що особи рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

37. Оскільки підставою звільнення позивача відповідно до наказу МВС України від 29 травня 2009 року № 1153 о/с є підпункт «а» пункту 65 Положення № 114, то відповідно до частини першої статті 9 Закону № № 2262-XII ОСОБА_1 мав право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що відповідачем фактично не заперечується.

38. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що всупереч указаному, одноразову грошову допомогу виплачено позивачеві в розмірі 42 402, 00 грн.

39. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що згідно з розрахункового листа за жовтень місяць 2007 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 10 228,14 грн.

40. Судами першої та апеляційної інстанцій здійснено розрахунок та правильно визначено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме: 122 737,68 грн. (10 228,14x24x50:100) замість нарахованих та виплачених 42 402,00 грн., тобто сума недоплати складає 80 335,68 грн. Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні в касаційній скарзі не оспорюється.

41. Щодо доводів касаційної скарги стосовно незалучення до розгляду справи в якості співвідповідача безпосереднього роботодавця позивача - Управління МВС на Львівській залізниці, Верховний Суд зауважує, що, як правильно зазначили суди, в силу частини четвертої статті 9 Закону № 2262-ХІІ та абзацу першого пункту 14 Постанови № 393 виплата зазначеної одноразової грошової допомоги покладається саме на МВС.

42. Натомість з аналізу абзацу другого пункту 14 Постанови № 393 вбачається, що виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких працювали особи середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали, здійснюється виключно у випадках звільнення із залишенням на службі в органах внутрішніх справ, чого у спірних правовідносинах не відбулося.

43. Доводи касаційної скарги щодо стягнення судом першої інстанції, в порядку негайного виконання, не суми у межах за один місяць, а повної суми одноразової грошової допомоги, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій оскільки не впливають на правильність вирішення спору по суті.

44. Верховний Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

45. Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, Верховний Суд надав відповідь на всі аргументи відповідача, наведені в касаційній скарзі, які мають значення для правильного вирішення справи.

46. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

47. Ураховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої та ухвалу апеляційної інстанції - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

2. Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в справі № 460/4945/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.В. Шевцова

Судді: Н.А. Данилевич

В.М. Соколов