Справа № 520/7314/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

12 серпня 2020 р. № 520/7314/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Пузікової А.С.,

за участю: представника відповідача - Савченка К.І.

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - код ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати мені, ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_3 , грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 20 вересня 2019 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 - РНОКПП - НОМЕР_3 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 20 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію, передбачену пунктом абз. 3 ч.14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ за невикористані дні додаткової відпустки з 2016 року по час звільнення позивача з військової служби.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України.

Від представника відповідача - Ковальчука О., 30.06.2020 року, через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для виплати компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 20 вересня 2019 року, оскільки позивач з рапортом про надання таких відпусток не звертався.

Позивачем, 02.07.2020 року, через канцелярію суду, надано до суду відповідь на відзив, в якій він посилається на постанову Верховного Суду України №810/352/17 від 19.04.2019 року та просить задовольнити позовні вимоги.

10.08.2020 року, через канцелярію суду, надійшла заява від позивача з проханням слухати справу без його участі.

Представник відповідача - Савченко К.І., в судовому засіданні, заперечував проти задоволення вимог позовної заяви, зазначивши, що позивач одночасно мав право отримати лише одну додаткову відпустку, а саме: як учасник бойових дій або щорічну додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. При цьому, позивач звертався до суду за отриманням грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 28.08.2019 року по день звільнення з військової служби, отримав рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/10482/19 від 09.12.2019 року про задоволення позовних вимог та отримав відповідну компенсацію.

Вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України. Наказом Військової частини НОМЕР_1 №433-ос №20.09.2019 року "По особовому складу" позивач звільнено з військової служби, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 з 20.09.2019 року.

На заяву позивача щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 08.04.2020 року №11/3641 (а.с.17) повідомив позивача, що додаткова відпустка за період 2014-2019 роки відповідно до Постанови КМУ №702 від 01.08.2012 року не надавалась у зв`язку з проведенням в Україні часткової мобілізації та введенням особливого періоду указом президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо компенсації вказаної відпустки відповідач зазначив, що в кошторисі Військової частини НОМЕР_1 на 2020 рік асигнування на проведення виплат грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2014-2019 роки не затверджені, документи щодо взяття в попередніх бюджетних періодах зобов`язань на зазначені цілі не надходили.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2014 року по 2019 рік, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту Закон України № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі по тексту Закон України № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі по тексту Закон України №2011-ХІІ) - військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/10842/19 від 09.12.2019 року - адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 28.08.2015 року по 20.09.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 20.09.2019 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 28.08.2015 року по 20.09.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 20.09.2019 року.

Рішення набрало чинності.

Вищевказаним рішенням встановлено, що позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним за період з 28.08.2015 року по 20.09.2019 року додаткові відпустки як учасник бойових дій, що передбачено п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХІІ.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, позивачу рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року №520/10841/19, зокрема, призначено виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових, тому підстави для призначення та виплати компенсації щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у позивача відсутні, оскільки фактично, він обрав вид додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових.

Суд зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.08.2019 року у зразковій справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19) та постанови Верховного суду №810/352/17 від 810/352/17, на які посилається позивач, у даних спірних правовідносинах не можуть бути засновані, оскільки позивачем вже призначено та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових, тобто обставини даної справи є іншими, ніж ті, що зазначаються у вищевказаних постановах.

Таким чином, враховуючи абз.3 п.4 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13.08.2020 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.