Справа № 640/19199/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/579
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2020 року № 640/19199/19

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

Про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дій

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року для здійснення перерахунку призначеної пенсії та здійснити перерахунок і виплату з урахуванням вказаного страхового стажу з 11.05.2019 року.

Ухвалою суду від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

Ухвала суду від 04.11.2019 року отримана відповідачем 11.11.2019 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджує, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з метою нарахування пенсії, виходячи з наявного страхового стажу.

27.05.2019 року відповідачем було видано довідку про наявний страховий стаж 22 роки 11 місяців 7 днів та зазначено, що особа матиме право на пенсійну виплату 12.05.2013 року.

Позивач стверджує, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за роз`ясненням, та згідно тексту позовної заяви, відповідач відмовився надавати письмову відповідь, проте зазначив (усно), що ОСОБА_1 не було зараховано до страхового стажу періоду роботи з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року в Орендній організації "Марс" у зв`язку із не підтвердженням участі її як застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Позивач звернулася до Головного управління статистики та отримала відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій про підтвердження ведення господарської діяльності Орендної організації "Марс". Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач вказаний документ вивчати не став, а повідомив про можливість звернення до суду.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправними дії відповідача щодо відмови їй в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року, посилаючись на порушення її прав та законних інтересів.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві - відзиву на позов не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Ч. 1 ст. 14 цього Закону визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,10 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Так, згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом від 29.07.1993 №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як стверджує позивач, відповідачем було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року в Орендній організації "Марс", у зв`язку із не підтвердженням участі як застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, проте доказів вказаного до суду не надано.

Зокрема, суду не надано ні доказів звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення пенсії, ні відмови у призначенні пенсії або відмови включити до страхового стажу певного періоду трудової діяльності позивача.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою та другою статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутні докази звернення позивача до відповідача, його бездіяльності або прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви, будь-які документи щодо страхового стажу позивача з 22.06.1993 року по 22.03.1999 року, а також встановити які періоди роботи входять у зазначений у довідці від 27.05.2019 року наявний страховий стаж (22 роки 11 місяців 7 днів).

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 241-246, 255, 263, 295 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 17.08.2020 р.