Справа № 640/5038/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м. Київ № 640/5038/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П. при секретарі судового засідання Кузьмич М.Б.,

за участі представників сторін:

від позивача - Апонащенко С.С.

від відповідача - повторно не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект"

до 1) Київської митниці Держмитслужби

2) Головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Машталера Олександра Дмитровича

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Технокомплект» з позовом до Київської митниці Держмитслужби, головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Машталера Олександра Дмитровича, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000032/2 та № UA100000/2019/000033/2 від 27.12.2019;

- визнати протиправними дії головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Машталера Олександра Дмитровича, що полягали у застосуванні шостого (резервного) методу для визначення митної вартості товарів задекларованих за митними деклараціями № UA100060/2019/799330 та № UA 100060/2019/799331.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару, який увозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару декларантом надано повний перелік необхідних документів для підтвердження митної вартості за ціною контракту, відповідно до ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, додатково ще надані договір страхування вантажу, експортна митна декларація продавця з офіційним перекладом на українську мову, зроблене спеціалізованим бюро перекладів.

Позивач стверджує, що митний орган не прийняв до уваги документи та пояснення надані позивачем, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що документи подані до митного оформлення містили неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів за відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами; у наданих суду в письмовому вигляді запереченнях представник Київської митниці Держмитслужби також зазначив, що головний державний інспектор Київської митниці Держмитслужби Машталер О.Д. є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки митниці, з метою здійснення митної справи, здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів та у визначених законодавством випадках приймають письмові рішення про коригування митної вартості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За клопотанням позивача про розгляд справи у судовому засіданні ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи № 640/5038/20 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ухвала від 04.05.2020).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З метою здійснення митного оформлення товару поставленого компанією CHINFAST CO., LTD за контрактом № 0820-01 від 08.10.2018 позивачем подано до Київської митниці Держмитслужби 26.12.2019 електронні митні декларації № UA100060/2019/799330 та № UA 100060/2019/799331. Митна вартість товару визначена за першим методом, а саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару до митного оформлення позивачем надано попередній інвойс (Proforma invoice) № 19CF09-003ТТ від 20.09.2019; платіжне доручення про передоплату від 23.09.2019; контракт № 0820-01 від 08.10.2018 з додатком, інвойси і прас-лист компанії виробника CHINFAST CO., LTD, що підтверджують ціну товару, завірені Торгово-промисловою палатою Китаю, експертний висновок № В-2591 від 23.12.2019 про вартісні характеристики товару підготовлений Житомирською торгово-промисловою палатою; договір страхування вантажів (№ 11925/03/222 від 18.11.2019) вартістю вантажу 42 924, 03 доларів США; митна декларація на китайський експорт (митна серія 89509705) з офіційним перекладом на українську мову.

Відповідно до письмової вимоги контролюючого органу від 26.12.2019 про надання додаткових документів у вигляді електронного повідомлення (арк. справи 57 том 1) документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до ст. 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. до митного оформлення надано два інвойси від 14.11.2018 № 19CF33152Т на різні суми, а саме: 20 313, 49 доларів США та 22 610, 54 доларів США у зв`язку з чим відсутня можливість встановити який інвойс чинний для оцінюваної партії товару;

2. сума оплати зазначена в платіжному дорученні № 2 від 10.12.2019 (призначення платежу: «commercial invoice № 19CF33152Т from 14.11.2019) має розбіжності з сумою зазначеною в інвойсі від 14.11.2018 № 19CF33152Т;

3. страхова сума зазначена в страховому полісі № 11925/03/222 (супровідний документ invoice № 19CF33152Т from 14.11.2019) має розбіжності з сумою зазначеною в інвойсі від 14.11.2018 № 19CF33152Т .

На вказану вимогу позивачем подані митному органу письмові пояснення за вих. № 2612-1; № 2612-2 від 26.12.2019 щодо наданих документів та ввезеної партії товару на загальну суму 42 924, 03 доларів США, повторно долучені додатки: проформа інвойс 19CF09-003ТТ від 20.09.2019; комерційний інвойс № 19CF33152Т від 14.11.2019; страховий поліс 11925/03/222 від 18.11.2019; кредитна нота № 19SP135 від 11.10.2019; commercial invoice-1; commercial invoice-2.

27.12.2019 Київською митницею Держмитслужби прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000032/2 та № UA100000/2019/000033/2, відмовлено у митному оформленні товарів згідно декларацій UA100060/2019/799330 та № UA 100060/2019/799331 про що видані картки відмови № UA100060/2019/00096; № UA100060/2019/00095. Згідно прийнятих рішень митного органу, митна вартість товару визначена із застосуванням шостого резервного методу.

Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Окрім того, рішення застосувати шостий резервний метод для визначення вартості товару прийнято головним державним інспектором Київської митниці Держмитслужби Машталером Олександром Дмитровичем, який залучений до участі у справі в якості співвідповідача, а дії останнього, що полягали у застосуванні до визначення митної вартості товарів шостого (резервного) методу позивач просить визнати протиправними.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ч. 1 статті 257 МК).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (п. 2 частини другої статті 52 МК України).

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 МК України визначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Оцінюючи сумніви митного органу, що стали підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості імпортованого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

У спірних рішеннях відповідач-1 зазначив, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до ст. 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. до митного оформлення надано два інвойси від 14.11.2018 № 19CF33152Т на різні суми, а саме: 20 313, 49 доларів США та 22 610, 54 доларів США у зв`язку з чим відсутня можливість встановити який інвойс чинний для оцінюваної партії товару;

2. сума оплати зазначена в платіжному дорученні № 2 від 10.12.2019 (призначення платежу: «commercial invoice № 19CF33152Т from 14.11.2019) має розбіжності з сумою зазначеною в інвойсі від 14.11.2018 № 19CF33152Т;

3. страхова сума зазначена в страховому полісі № 11925/03/222 (супровідний документ invoice № 19CF33152Т from 14.11.2019) має розбіжності з сумою зазначеною в інвойсі від 14.11.2018 № 19CF33152Т .

Щодо вказаних розбіжностей, позивачем надані контролюючому органу вичерпні та детальні пояснення, зокрема у відповіді за вих. № 2612-1, № 2612-2 від 26.12.2019 на повідомлення декларанту, що надсилалось в електронному вигляді 26.12.2019.

Так, матеріалами справи документально підтверджено, що ТОВ «ТК «Технокомплект» відповідно до проформи інвойсу 19CF09-003ТТ 20.09.2019 було зроблено замовлення на загальну суму 42 282,27 доларів США і за цим інвойсом згідно умов контракту № 0810-01 від 08.10.2018 здійснено передоплату в розмірі 20% 8 456, 46 доларів США, що підтверджено платіжним дорученням № 15 від 23.09.2019 (арк. справи 140-141 том 1).

Після виготовлення замовлення, виробником було сформовано два контейнери, загальна вартість товару по двох контейнерах становила 42 924, 03 доларів США.

11.10.2019 було направлено кредитну ноту на суму 500 доларів США, та з урахуванням проведеної передоплати в сумі 8 456, 46 доларів США, на підставі комерційного інвойсу № 19CF33152Т від 14.11.2019 було здійснено доплату на суму 33 967, 58 доларів США (загальна вартість товару 42 924, 03 доларів США - 8 956, 46 доларів США (передоплата 8 456, 46 доларів США з урахуванням кредитної ноти на суму 500 доларів США).

На підтвердження оплати по сумі 33 967,58 доларів США до справи долучено платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 10.12.2019 (арк. справи 147 том 1).

На загальну суму вартості товару згідно комерційного інвойсу № 19CF33152Т від 14.11.2019 було оформлено договір страхування вантажів № 11925/03/222 від 18.11.2019 (арк. справи 154 том 1).

В подальшому при відправленні товару, згідно пакувальних листів по контейнерах, виробником CHINFAST CO., LTD було надано два інвойси Сommercial invoice-1 на суму 22 610, 54 доларів США та Сommercial invoice-2 на суму 20 313, 49 доларів США, які разом з усіма документами надавалися митному органу при декларуванні товару.

Загальна вартість ввезеної продукції складає 42 924, 03 доларів США (22 610, 54 доларів США + 20 313, 49 доларів США); для митного оформлення надані митні декларації № UA 100060/2019/799331 (декларована вартість товару 20 313, 49 доларів США), № UA100060/2019/799330 (декларована вартість товару 22 610, 54 доларів США).

Таким чином всупереч доводам відповідача позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.

Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведено у частині другої статті 53 МК, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.

Суд зазначає, що наданими документами об`єктивно та документально підтверджуються підтверджені відомості про вартість товару за ціною контракту.

Отже, у відповідача під час прийняття оскаржуваних рішень не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору.

Висновки митного органу щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товарів є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Прийняття митним органом оскаржуваних рішень свідчить про те, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 27.12.2019 № UA100000/2019/000032/2 та № UA100000/2019/000033/2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій головного державного інспектора Київської митниці Держмитслужби Машталера Олександра Дмитровича, що полягали у застосуванні шостого (резервного) методу для визначення митної вартості товарів задекларованих за митними деклараціями № UA100060/2019/799330 та № UA 100060/2019/799331, оскільки публічно-правовий спір між сторонами фактично виник з приводу прийняття оспорюваних позивачем рішень, яким суд дав правову оцінку, а скасування рішення суб`єкта владних повноважень не потребує визнання протиправними дій по його прийняттю.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2020 № 2312 (а.с.38), за основну позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення, а немайнову вимогу щодо визнання дій інспектора протиправними визначено позивачем та судом як похідну від основної, за яку судовий збір не сплачено.

Враховуючи розгляд в межах справи двох вимог позивача, до стягнення з позивача в доход бюджету підлягає судовий збір у розмірі 2 102 грн., враховуючи, що основні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів судом задоволено.

Судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн. підлягають стягненню з Київської митниці Держмитслужби частково в сумі 6 000 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Технокомплект» (ідентифікаційний код 24185151, адреса: 03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна 34) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000032/2 та № UA100000/2019/000033/2 від 27.12.2019.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Технокомплект» (ідентифікаційний код 24185151, адреса: 03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна 34) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8 А) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві гривні) та 6 000 грн. (шість тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Т.П. Балась

Повний текст виготовлено та підписано 14.08.2020.