Справа № 303/1732/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 303/1732/20 пров. № А/857/7283/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області про скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Довжанин В.М.,

час ухвалення рішення: 11:46:39,

місце ухвалення рішення - м. Мукачево,

дата складання повного тексту рішення: 29.05.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, в якому просила скасувати постанову начальника управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області серії ДАСУ № 13-02-0024/2020 від 17 березня 2020 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2020 року позов задоволено. Постанову начальника управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області серії ДАСУ № 13-02-0024/2020 від 17 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за ч.1 ст.164-2 КУпАП - скасовано.

Рішення мотивоване тим, що згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 посада «завідувач господарства», код ДК 1239 відноситься до «Керівники інших функціональних підрозділів ». Однак, відповідно до статуту Лохівської ЗОШ І-ІІІ ст., остання не має в своєму складі структурних підрозділів (а.с.18-26).

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, за суміщення професій (посад), за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт не встановлюються керівником навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступників, керівникам структурних підрозділів навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою начальника управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області серії ДАСУ № 13-02-0024/2020 від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень за ч.1 ст.164-2 КУпАП, а саме: порушення ч.1 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п. «а» п.п.3, п.3 постанови КМУ «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», п.п. «а», п.п.3, п.4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» (а.с.8).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 , його було прийнято на роботу прибиральником в Лохівську ЗОШ І-ІІІ ст., з 01.03.1997 року. В подальшому, 01.09.2005 року ОСОБА_2 було переведено на посаду завгоспа школи (а.с.10). У зв`язку з виробничою необхідністю 01.09.2009 року за суміщенням посад ОСОБА_2 здійснювалося нарахування 0,5 ставки сторожа, згідно наказу № 28 (а.с.9).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання правомірності спірних пунктів вимоги, апеляційний суд приймає до уваги, що за приписами ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 зазначеного Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" №2939-XII встановлено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" від 06.04.2016 №266 визначено, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства та має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Отже, про необхідність відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Разом з тим апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо помилковості висновків органу державного фінансового контролю про порушення позивачем ч.1 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п. «а» п.п.3, п.3 постанови КМУ «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», п.п. «а», п.п.3, п.4 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, суміщення професій (посад) має певні особливості, зокрема: суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник; при виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати, робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» встановлено структуру заробітної плати, до якої відносяться в тому числі: 1)Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки; 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Доплати при суміщенні професій (посад) і виконанні обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються у фіксованих відсотках до тарифної ставки (окладу), з чого можна зробити висновок, що головною передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі.

З наявного в матеріалах справи штатного розпису Лохівської ЗОШ І-ІІІ ст. випливає, що посада сторожа передбачена штатним розписом, кількість штатних посад - 1,5 (а.с.27). На момент підписання наказу про суміщення «завгоспом» посади «сторожа», посада «сторожа» була вакантна.

Відповідно до п. 3 ст. 3 Постанови КМУ Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери від 30 серпня 2002 №1298 доплата за суміщення не встановлюється керівникам бюджетних установ, закладів та організацій, їхнім заступникам, керівникам структурних підрозділів цих установ, закладів та організацій, їхнім заступникам.

Колегія суддів не погоджується з висновком скаржника про те, що посада «завідувач господарства» код КП-1239, яку займав ОСОБА_2 , віднесена до розділу І, професія пов`язана з керівництвом підрозділами, що унеможливлює суміщення його праці за посадою майстра, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, згідно Класифікатора професій ДК 003:2005 (чинного на момент видання наказу про встановлення ОСОБА_2 0,5 ставки сторожа за суміщення професій) такої посади, пов`язаної з керівництвом підрозділів, як «завідувач господарства» не передбачалося, а тому виконувана працівником робота відноситься до розділу 4.4. Технічні службовці.

Згідно із положеннями Закону України «Про освіту», заклад освіти може здійснювати освітню діяльність одночасно на різних рівнях освіти та за різними видами освіти, утворювати для цього структурні підрозділи. Заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності можуть мати у своєму складі структурні підрозділи, у тому числі філії, інтернати з частковим або повним утриманням здобувачів освіти, у тому числі за рахунок засновника.

Згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 посада «завідувач господарства», код ДК 1239 відноситься до «Керівники інших функціональних підрозділів ». Разом з тим, зі статуту Лохівської ЗОШ І-ІІІ ст. вбачається, що остання не має в своєму складі структурних підрозділів (а.с.18-26).

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач помилково відніс посаду «завгосп школи», яку займав ОСОБА_2 і суміщував з професією «сторожа», до професій, пов`язаних з керівництвом підрозділами, хоча останнім фактично виконувалася робота як фахівця, технічного службовця школи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2020 року у справі № 303/1732/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 17.08.2020 року