Справа № 300/541/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2020 р. справа № 300/541/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" до Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов державного виконавця від 30.01.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2020 року Комунальне некомерційне медичне підприємство "Рогатинська центральна районна лікарня" звернулося до суду з адміністративним позовом до Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов державного виконавця від 30.01.2020 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанова ВП № 61110461 від 30.01.2020 про стягнення виконавчого збору та постанова ВП № 61110461 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що винесені Рогатинським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є протиправними та підлягають скасуванню, з підстав виконання позивачем (боржником) рішення суду добровільно та не вжиття державним виконавцем будь-яких заходів з примусового виконання рішення суду.

По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 року позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

За наслідками апеляційного оскарження, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 року апеляційну скаргу Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" задоволено, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 року - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

05.06.2020 року справа № 300/541/20 супровідним листом Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 року № 300/541/20/01-17/23625/20 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2020 року, справа передана головуючому судді Панікару І.В.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року позовну заяву залишено без руху (Т.1, а.с. 197-198).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (Т.1, а.с.246-247).

Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року перебував у відпустці, з 03.08.2020 року по 06.08.2020 року суддя перебував на листку тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, яка надійшла на адресу суду із відповідними письмовими доказами (Т.2, а.с.2-24), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що 30.01.2020 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61110461 одночасно з постановою про стягнення виконавчого збору та постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Зазначив, що боржником перераховані кошти значно пізніше, а саме - 15.02.2020 року, внаслідок чого, оплата здійснена після відкриття виконавчого провадження не може вважатись добровільною.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2020 року у справі № 349/2075/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2019 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-ординатора кардіологічного відділення Рогатинської центральної районної лікарні. Стягнуто з Рогатинської центральної районної лікарні середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2018 року по 28.01.2020 року в розмірі 67 760 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягало до негайного виконання.

На виконання вказаного рішення, Івано-Франківський апеляційний суд 29.01.2020 року видав виконавчий лист № 349/2075/18 (Т.2, а.с.7).

Постановами головного державного виконавця Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 30.01.2020 року ВП № 61110233 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 349/2075/18, виданого 29.01.2020 року Івано-Франківським апеляційним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-ординатора кардіологічного відділення Рогатинської центральної районної лікарні та стягнення з Рогатинської центральної районної лікарні середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2018 року по 28.01.2020 року в розмірі 67 760 грн. (Т.1, а.с.92, 96).

Одночасно, головним державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 61110233 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 6 776 грн. (Т.1, а.с.94) та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 250 грн. (Т.2, а.с.11).

24.02.2020 року головним державним виконавцем Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 6111046 у зв`язку з фактичним виконанням (Т.2, а.с.16), а постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 6111046 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 250 грн. виведено в окреме виконавче провадження.

Вважаючи постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 61110461 протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі також - Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) складає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень частини 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів (ч. 4 ст. 27 вказаного вище Закону).

Згідно положень п.8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частиною 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61110461 винесена 30.01.2020 року.

Водночас, судом встановлено, що 15.02.2020 року боржником оплачено суму боргу на рахунок стягувача, що підтверджується заявою стягувача від 20.02.2020 року (Т.2, а.с.14), внаслідок чого, головним державним виконавцем 24.02.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61110461, у зв`язку з виконанням рішення.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача щодо того, що виконавчий збір справляється лише у разі примусового виконання судового рішення, а у в випадку добровільного виконання рішення суду не підлягає стягненню, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) вже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Отже, державним виконавцем, правомірно, за наявності підстав, передбачених статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" та пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 разом із відкриття виконавчого провадження прийнято оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, випадків передбачених частинами 5 та 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" коли виконавчий збір не стягується, позивачем не зазначено та судом також не встановлено.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана позиція суду узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року по справі №480/3452/19, яка застосовується при вирішенні даної справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Отже, позовні вимоги в частині скасування постанови ВП № 61110461 від 30.01.2020 про стягнення виконавчого збору є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Постановою головного державного виконавця Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ВП № 6111046 від 30.01.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено для боржника розмір мінімальних витрат на проведення виконавчих дій в загальній сумі 250,00 грн. Т.2, а.с.11).

Як вже зазначалося судом вище, питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, в редакції чинній станом на 27.01.2020 року (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 2 Розділу VІ Інструкції, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Абзацом 3 частини 3 статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать, виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій, послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, банківські послуги при операціях з іноземною валютою, сплата судового збору, плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо). Такі витрати, на відміну від виконавчого збору, боржник повинен компенсувати незалежно від того, чи він виконав судове рішення у добровільному порядку.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 лютого 2020 року по справі № 712/1688/17.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 30.01.2020 року ВП № 6111046 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. та відсутність підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Комунальне некомерційне медичне підприємство "Рогатинська центральна районна лікарня" (, вул. Чорновола, 9, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77001).

Відповідач:

Рогатинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 40, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.