Справа № 380/2554/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2554/20 пров. № А/857/7362/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року, головуючий суддя Потабенко В.А., ухвалене у м. Львові, повний текст якого складено 29.05.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В., в якому просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 22.11.2019 протиправними; скасувати заявку на реалізацію житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 22.11.2019 року, яка скерована за №3838 на адресу ДП СЕТАМ.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що приватним виконавцем Маковецьким З.В. в межах виконавчого провадження ВП № 60085654 описано та арештовано нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка є приватною власністю ОСОБА_4 . В подальшому складено та скеровано заявку на реалізацію вказаної житлової нерухомості до державного підприємства СЕТАМ (далі ДП СЕТАМ). Позивачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх представник Дубровська І.М. (мати) не погоджувалися з такими діями відповідача, оскільки є неповнолітніми особами та зареєстровані у вказаній квартирі. Зазначають, що відповідно до п. 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. Водночас, відповідач за таким дозволом до органу опіки і піклування не звертався.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , №3838 від 22.11.2019 року; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) вжити заходів для припинення реалізації житлової нерухомості, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до отримання дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду у зв`язку з проживанням в такій квартирі неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що враховуючи правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 20.03.2019 року у справі №1612/2343/12, при передачі на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику, дозвіл опіки і піклування не є обов`язковим.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження №60085654 з примусового виконання виконавчого листа №755/14905/2013, виданого 08.11.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості по договору кредиту в сумі 323 027,32 грн. та стягнення солідарно з вказаних осіб на користь ПАТ Укрсоцбанк третейського збору в сумі 3 630,27 грн.

Виконавче провадження відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.09.07.2019 року № ВП60085654 на підставі заяви представника АТ Укрсоцбанк Дзундзи О.В. від 12.09.2019 року про примусове виконання рішення.

Згідно матеріалів справи відповідачем з метою примусового виконання виконавчого листа №755/14905/2013, виданого 08.11.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва, проведено ряд заходів, зокрема: 17.09.2019 року винесено постанову про арешт коштів майна боржника, відповідні обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; винесено постанову про арешт коштів боржника; скеровано запити в ДФС України, Пенсійний Фонд України щодо місця праці боржника та отримання доходів щодо відкритих рахунків в банківських установах; винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, копія якої скерована для виконання в ГУ ПФУ у Львівській області.

09.10.2019 року на виконання вимог ст. 56 Закону України Про виконавче провадження відповідачем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано квартиру за адресою: м. Львів, вул. Ромашкова, 10а/11, що належить боржнику на праві приватної власності.

В подальшому відповідачем було проведено оцінку майна та 22.11.2019 року скеровано на адресу ДП СЕТАМ заявку на реалізацію житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ромашкова, 10а/11 від 22.11.2019 року №3838.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець зобов`язаний був перед передачею на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, мав зазначити в заявці на реалізацію арештованого майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені Законом України Про виконавче провадження.

У відповідності до ст. 48 Закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 28 Розділу вказаної вище Інструкції, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Матеріалами справи підтверджено, що у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та щодо якої відповідачем було подано заявку на реалізацію житлової нерухомості від 22.11.2019, з 02.03.2018 року зареєстроване місце проживання трьох осіб, а саме: неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їх матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначене також підтверджується копіями відповіді Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.11.2019 року №31-8141 та довідок про реєстрацію місця проживання вищевказаних осіб (а.с. 16-19).

З матеріалів справи видно, що після встановлення факту реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено перевірку родинних зв`язків вказаних осіб з боржником.

Згідно Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2 від 22.11.2019 року та №4 від 22.11.2019 року виконавцем було встановлено, що неповнолітні особи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не є дітьми боржника ОСОБА_4 , а внучками.

Відповідач дійшов висновку, що його дії щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості, яка належить на праві власності бабі неповнолітніх, не можуть порушити житлових прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому до органів опіки та піклування за дозволом на реалізацію нерухомого майна, яким користуються неповнолітні діти, він не звертався.

Частиною 2 ст.18 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Колегія суддів звертає увагу, що неповнолітні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 є дочками ОСОБА_1 , яка також проживає та зареєстрована за згаданою адресою, відтак мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 20.03.2019 року у справі №1612/2343/12, оскільки п. 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець, при передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, не наділений повноваженнями визначати необхідність надання дозволу органу опіки та піклування, натомість вказана норма безпосередньо вказує на необхідність такого дозволу, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 20.03.2019 року у справі №1612/2343/12, не можна застосовувати до даних спірних правовідносин за відмінністю обставин справи, суті спірних правовідносин і предмета спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що перед передачею на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, виконавець зобов`язаний був отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, мав зазначити в заявці на реалізацію арештованого майна, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі №380/2554/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 14.08.2020 року.