Справа № 120/2481/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2020 р. Справа № 120/2481/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Непийводи В.Л.,

представника позивача: ОСОБА_4,

представника відповідача: Савелової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: управління Держпраці у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до управління Держпраці у Вінницькій області (далі - відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд: постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 19-ДПС від 19 травня 2020 року заступника начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Гаєва Сергія Олександровича скасувати як протиправну через відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 порушення чинного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі акта фактичної перевірки, проведеної Крижопільським управлінням Головного управління ДПС у Вінницькій області від 28 лютого 2020 року № 7/02-32-56-05/ НОМЕР_1 , заступником начальника управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим Сергієм Олександровичем було винесено постанову про накладення штрафу № 19-ДПС від 19 травня 2020 року за порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення. Підставами для застосування штрафу стало порушення вимог частини 1 статті 21, частини 1, 3 статті 24 та статті 253 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17 червня 2015 року Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу (далі - Порядок № 413). Також у позові зазначається, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , була проведена на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області № 1094 від 19 лютого 2020 року у період з 20 лютого 2020 року тривалістю 10 діб. 28 лютого 2020 року було складено акт № 7/02-32-56-05/ НОМЕР_1 про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Саме в цьому акті, який є підставою винесення оскаржуваної постанови, зазначено, що під час проведення фактичної перевірки встановлено факт використання праці неоформленого найманого працівника ОСОБА_2 , яку було допущено до виконання трудових відносин без укладення трудового договору, чим порушено статтю 24 КЗпП України. Проте позивач зазначає, що ані в наведеному акті, ані в постанові не зазначено, на підставі яких доказів зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 є найманим працівником, не зазначено які обов`язки вона виконувала, яку заробітну плату отримувала або що фактично вона продала та за які кошти (перевіряючих чи сторонніх осіб). На переконання сторони позивача, такі відомості відсутні, оскільки ОСОБА_2 є її свекрухою - матір`ю її чоловіка ОСОБА_3 , і на час перевірки вона не виконувала трудові обов`язки, не підміняла позивача, а була присутня у приміщенні магазину в той час, коли позивач перебувала на лікувальних процедурах.

Окрім того у позові зазначається, що розгляд справи про накладання штрафу було здійснено без проведення перевірки, без дотримання порядку і вимог Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

З огляду на зазначене позивач вважає, що нею не було порушено вимог законодавства про працю, тому постанова про накладення штрафу від 19 травня 2020 року № 19-ДПС підлягає скасуванню як протиправна.

Ухвалою від 11 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Ухвалою від 02 липня 2020 року за клопотанням представника позивача вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 16 липня 2020 року.

03 липня 2020 року до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому представником відповідача заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що відповідно до пунктів 1-2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) однією з підстав накладення штрафу є акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлено порушення законодавства про працю. Тому, на думку сторони відповідача, акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Вінницькій області № 7/02-32-56-05/ НОМЕР_1 від 28 лютого 2020 року є документом на підставі якого уповноважені особи Управління Держпраці у Вінницькій області мали право прийняти рішення про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

Оскільки, позивач фактично допустила працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та не повідомила ДПС про прийнятого працівника до початку роботи, чим порушила вимоги законодавства про працю, орган державної влади (контролю) за наявності вказаних підстав вжив заходи реагування.

Щодо твердження позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду справи про накладення штрафу, представник відповідача зазначає, що воно є хибним, оскільки 10 квітня 2020 року згідно з пунктом 3 Порядку № 509 позивача було повідомлено про надходження акта фактичної перевірки та вказано, що протягом 45 днів будуть досліджуватись матеріали і вирішуватись питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. Також було повідомлено, що Порядком № 509 не передбачено участь суб`єкта господарювання та роботодавця у розгляді справи.

Таким чином, на думку відповідача, Управління Держпраці у Вінницькій області діяло в межах та спосіб визначених чинним законодавством.

Ухвалою від 16 липня 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи від 13 липня 2020 року та призначено судове засідання на 12 серпня 2020 року.

29 липня 2020 року до суду було подано відзив, підписаний начальником управління Держпраці у Вінницькій області. Даний відзив містить аналогічні висновки, які були викладені у відзиві від 03 липня 2020 року.

У судовому засіданні 12 серпня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав, звернув увагу на те, що будь-яких доказів або обставин у яких було встановлено здійснення трудової діяльності ОСОБА_2 контролюючими органами суду надано не було. Представник позивача також вказав, що відповідач не мав право приймати постанову про накладення штрафу лише на підставі акту органів ДПС без наявності відповідного рішення суду. Адже, норми частини 5 статті 265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509, який є підзаконним нормативно-правовим актом.

Представник відповідача у свою чергу зазначила, що стаття 265 КЗпП не містить посилання на обов`язковість проведення перевірки саме Управлінням Держпраці у Вінницькій області, а постанова про накладення штрафу може бути винесена на основі вже проведеної перевірки Крижопільським управлінням Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності суд встановив таке.

Крижопільським управлінням Головного управління ДПС у Вінницькій області було проведено фактичну перевірку магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . За результатами перевірки складено акт №7/02-32-56-05/ НОМЕР_1 від 28 лютого 2020 року про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до вказаного акту ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність на загальній системі оподаткування. Під час проведення перевірки було виявлено одного неоформленого найманого працівника ОСОБА_2 , яку було допущено до виконання трудових відносин без укладення трудового договору, чим було порушено статтю 24 КЗпП. В ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (20 лютого 2020 року) було подано повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 № 693 (до роботи приступити 21 лютого 2020 року). Головним управління ДПС у Вінницькій області направлено на адресу управління Держпраці у Вінницькій області матеріали документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 .

За наслідком розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта фактичної перевірки від 28 лютого 2020 року № 7/02-32-56-05/ НОМЕР_1 , яка було здійснена Крижопільським управлінням Головного управління ДПС у Вінницькій області, заступником начальника управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим Сергієм Олександровичем було винесено постанову про накладення штрафу № 19-ДПС від 19 травня 2020 року у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за 1 найманого працівника без належного оформлення у розмірі 47230,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок 823, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема: звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; рішення суду; повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; інформація: ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання.

За результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю (пункт 16 Порядку № 823).

Пунктами 24-25 Порядку № 823 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

Таким чином, законодавством передбачено можливість притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання (об`єкта відвідування) та його посадових осіб у разі виявлення порушень вимог законодавства про працю.

Оскаржуваним рішенням до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф на підставі абзацу 2 частин 2 статті 265 КЗпП України, якою передбачена відповідальність у вигляді штрафу юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України, в абзацах з 2 по 8, визначено випадки, коли юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно з частинами 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 Порядку № 509 визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2-7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 Порядку № 509 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом 1 пункту 3 цього Порядку.

Отже, Порядок № 509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

В той же час частиною 8 статті 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, зазначені в абзаці 2 частини 2 цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині 4 цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Тобто, вказана норма встановлює специфічну особливість процедури притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у випадку допущення ними конкретно визначеного порушення законодавства про працю, яке полягає саме у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, як в даному спірному випадку.

Виходячи зі змісту частини 8 статті 265 КЗпП України, якою фактично встановлено заборону накладення штрафу, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю), з єдиним виключенням - накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, накладення штрафу за порушення, передбачене абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, лише на підставі акту фактичної перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю - неможливе.

При цьому слід врахувати, що норми частини 8 статті 265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509, оскільки він є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятим саме на виконання статті 265 КЗпП України, а тому не може їй суперечити.

Таким чином, отримавши від Головного управління ДПС у Вінницькій області акт про проведення фактичної перевірки, в якому викладені висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 саме тих вимог законодавства про працю, відповідальність за які встановлена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, відповідач зобов`язаний був відповідно до частини 8 статті 265 КЗпП України та Порядку № 295 призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав встановити, чи дійсно ФОП ОСОБА_1 допущено відповідне порушення.

З урахуванням вищевикладеного, для вирішення питання про відповідальність особи на підставі частини 2 статті 265 КЗпП України, уповноважена посадова особа Держпраці та її територіальних органів повинна за загальним правилом встановити суть правопорушення, обставини його вчинення та докази, які це підтверджують. Така сукупність дій включає і встановлення обставин, чи взагалі мало місце правопорушення.

Натомість відповідач лише на підставі акта про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) Головного управління ДПС у Вінницькій області, розглянув справу та наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмір 47230 грн.

Враховуючи, що такий інспекційний захід не був здійснений, суд дійшов висновку, що відповідач діяв з порушенням вимог законодавства і такі порушення з боку суб`єкта владних повноважень є суттєвим, а прийняте ним рішення без дотримання визначеного законом способу його прийняття, не може вважатись законним, що є самостійною підставою для його скасування.

За таких обставин винесена управлінням Держпраці у Вінницькій області постанова про накладення штрафу від 19 травня 2020 року № 19-ДПС є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція з подібних правовідносин викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 540/180/19.

При цьому, суд не надає оцінку по суті виявленого правопорушення податковим органом вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов`язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Оскільки здійснення заходу державного нагляду (контролю), а саме - проведення інспекційного відвідування після надіслання Головним управлінням ДПС у Вінницькій області акту перевірки, відноситься до виключної компетенції Управління Держпраці у Вінницькій області, відтак суд не вправі перебирати на себе його повноваження, а оцінка виявлених порушень трудового законодавства може бути надана судом виключно після проведення відповідачем інспекційного відвідування та прийняття з урахуванням зауважень об`єкта відвідування відповідних рішень у встановленому порядку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частина 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанову управління Держпраці у Вінницькій області № 19-ДПС від 19 травня 2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами в розмірі 47230 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то сплачений ФОП ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2102 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Вінницькій області.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Вінницькій області № 19-ДПС від 19 травня 2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами в розмірі 47230 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Управління Держпраці у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Магістратська, 37, )

Копію рішення у повному обсязі складено: 18.08.20.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович