Справа № 640/18961/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Київ № 640/18961/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., за участю секретаря судового засідання Харченка А.О.,

за участі представників сторін:

від позивача: Грунський В.О., Стеценко О.В.,

від відповідача: Норець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд»

до Офісу великих платників податків ДПС,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, наказу,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19.02.2020 проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Офісу великих платників ДПС (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.09.2019 №, визнати протиправним та нечинним наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2019 відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій із ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. Позивачем вказано на те, що зазначені товариства є покупцями та за результатами здійснених господарських операцій позивачем нараховано та сплачено грошове зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. Однак, відповідачем, не зменшуючи грошове зобов`язання позивача з податку на додану вартість додатково нараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток, посилаючись на необхідність відображення суми отриманого доходу не у складі валового доходу, а в складі інших доходів. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Крім того, позивачем зазначено, що наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС» видано до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846, якою визначено, що територіальні органи ДПС є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС, а тому такий наказ є протиправним.

Представником відповідача позовні вимоги не визнано. Зазначено про відсутність реального характеру господарських взаємовідносин позивача щодо реалізації нафтопродуктів покупцям ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс». Відповідачем вказано, що кошти, отримані від даних контрагентів, не пов`язані із постачанням товарів, а тому такі кошти є активом, який слід враховувати у складі інших доходів відповідного звітного періоду, чого позивачем не здійснено. Крім того, відповідачем зроблено посилання на матеріали кримінальних проваджень, відповідно до яких дані товариства створені без мети здійснення господарської діяльності. Стосовно наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9 відповідачем зазначено, що даний наказ видано із дотриманням нор чинного законодавства та вказав на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» встановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Анвітрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 16.07.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 16.07.2015 по 31.03.2018.

За результатами перевірки складено акт №2484/28-10-14-01-02/39898416 від 21.08.2019, згідно висновків якого відповідачем встановлено порушення позивачем вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України та пункт 5 П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1006601 грн.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду якого відповідачем висновки акта залишено без змін, про що повідомлено листом від 18.09.2019 №1810/10/28-10-05-01-02.

На підставі акта перевірки Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1258251,00 грн., в тому числі 1006601,00 грн. основного платежу та 251650,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивачем оскаржено його до суду.

Крім того, позивачем зазначено про те, що, на його думку, наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9 про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС видано з порушенням норм законодавства, а тому Офіс великих платників податків ДПС не мав правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на підставі акта перевірки, складеного Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, контролюючим органом встановлено взаємовідносини позивача із контрагентами-покупцями ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс», які мають ознаки «ризиковості».

Матеріали справи свідчать про те, що між ТОВ «Анвітрейд» та ТОВ «Одрік» укладено договір поставки нафтопродуктів від 20.12.2016 №АТ-311/К, на виконання якого позивачем реалізовано покупцю дизельне паливо.

Між ТОВ «Анвітрейд» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» укладено договір поставки нафтопродуктів від 18.08.2016 №АТ-112/К, на виконання якого позивачем реалізовано покупцю дизельне паливо.

На підтвердження реальності вказаних господарських операцій позивачем надано копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, заявок на налив (видачу) нафтопродукту на естакаді авто наливного пункту, довіреностей на отримання нафтопродуктів.

Оплату нафтопродуктів здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії платіжних доручень та банківських виписок.

Представниками ТОВ «Анвітрейд» вказано на те, що нафтопродукти вказаним покупцям відвантажено з резервуарів дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» південно-західного акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів, з яким позивачем укладено договір про надання послуг зберігання нафтопродуктів від 06.06.2016 №0606-01/01, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відвантаження (налив) нафтопродуктів здійснено товариством з обмеженою відповідальністю «Ясунь транс 27», з яким позивачем укладено договори про надання послуг з наливу (відвантаження) нафтопродуктів в автоцистерни від 06.07.2017 №14/2016, від 23.09.2016 №44-1/2016.

Крім того, на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій позивачем надано копію договорів купівлі-продажу від 21.06.2016 №WG52, від 25.08.2016 №WG68, від 10.01.2017 №WG130 укладених позивачем із Wexler Global LP щодо імпорту нафтопродуктів, вантажних транспортних накладних на підтвердження ввезення нафтопродуктів на територію України, декларацій про відповідність, інвойсів, паспортів якості, сертифікатів відповідності, актів прийому товарно-матеріальних цінностей, первинних документів щодо передачі нафтопродуктів на зберігання та щодо надання послуг наливу нафтопродуктів.

Відповідачем зазначено про відсутність реальності господарських операцій із контрагентами ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс», в обґрунтування чого посилався на наявність кримінальних проваджень №0002112 від 27.06.2017 та №0000016 від 30.01.2018, фігурантом яких є ТОВ «Одрік», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 205 Кримінального кодексу України, а також кримінального провадження №0000044, фігурантом якого є ТОВ «Ем Ті-Партнерс», за ознаками злочину, передбаченого частинами 1, 2 статті 205, частиною 3 статті 209, частинами 1, 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідачем надано до матеріалів протокол допиту свідка від 07.02.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 (керівник ТОВ «Одрік»), яким повідомлено, що він не має відношення до реєстрації і фінансово-господарської діяльності ТОВ «Одрік» та працював на даному товаристві кур`єром.

Суд зазначає, що висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку послуг (робіт) мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відповідачем зазначено про наявність недоліків при оформленні первинних документів, складених при здійсненні господарських взаємовідносин позивача із вказаними контрагентами, зокрема, відсутність у товарно-транспортних накладних адрес контрагентів-покупців, яким постачались нафтопродукти, тощо.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач, жодним чином не можуть бути безумовним та достатнім доказом відсутності реального характеру господарських взаємовідносин між ТОВ «Анвітрейд» та його контрагентами оскільки, доказом вини особи в порушенні публічного порядку є виключно вирок суду, який на час вирішення даної справи відсутній. Зворотного відповідачем не доведено.

Інших доводів, на підтвердження відсутності у позивача права на відображення результатів господарських операцій із ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» відповідачем не наведено та відповідних доказів не надано.

Слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення його права сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.01.2018 року у справі №826/1244/13-а.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Варто зазначити, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

ТОВ «Анвітрейд» вказано на те, що за результатами господарських операцій щодо реалізації нафтопродуктів контрагентам-покупцям ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» задекларовано податкове зобов`язання з податку на прибуток у звітних податкових деклараціях.

При цьому, відповідачем вказано про те, що отримані позивачем кошти від ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» не пов`язано із постачанням товарів, а тому такі кошти є активом, який слід враховувати у складі інших доходів відповідного звітного періоду, однак ТОВ «Анвітрейд» задекларовано суму отриманих коштів у складі валового доходу.

Враховуючи те, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів відсутності реальності господарських операцій позивача із ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс», суд дійшов висновку про помилковість висновків контролюючого органу про отримання позивачем коштів від даних контрагентів не пов`язаних із веденням господарської діяльності та необхідності включення даних сум до складу інших доходів.

Крім того, як вказано позивачем, суми отриманого доходу від господарських операцій із ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс» відображено у бухгалтерській та податковій звітності, зокрема, нараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Однак, зі змісту акта перевірки слідує, що контролюючим органом не здійснено коригування грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. При цьому, у розділі 3.1.2 акта перевірки «податок на додану вартість» Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби не вказано про надмірне нарахування позивачем суми податку на додану вартість за результатами взаємовідносин із ТОВ «Одрік» та ТОВ «Ем Ті-Партнерс».

Стосовно посилання відповідача на припинення звітування перед податковими органами ТОВ «Одрік» з вересня 2017 та ТОВ «Ем Ті-Партнерз» з жовтня 2016 року суд зазначає, що з матеріалів справи слідує, що господарські взаємовідносини позивача із ТОВ «Одрік» здійснювались у період з грудня 2016 року по вересень 2017 року, а з ТОВ «Ем Ті-Партнерз» в серпні 2016 року. Таким чином, припинення подання даними контрагентами податкової звітності після завершення господарських операцій із позивачем не можу свідчити про сумнівність таких господарських операцій.

Наведені обставини свідчать про визнання контролюючим органом факту реальності здійснення господарських операцій позивача із вказаними контрагентами та правильність нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість та, водночас, спростовують висновки відповідача про отримання коштів від вказаних контрагентів, що не пов`язані із постачанням товарів, адже в іншому випадку відповідачем мало бути зменшено грошове зобов`язання ТОВ «Анвітрейд» з податку на додану вартість.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій, з огляду на що, податкове повідомлення-рішення від 23.09.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС», суд зазначає наступне.

ТОВ «Анвітрейд» зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.09.2019 № прийнято Офісом великих платників податків ДП, який є неналежною та неуповноваженою особою, оскільки вказаний наказ про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС протиправно видано до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №846 від 25.09.2019.

Суд вважає наведені доводи позивача безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Встановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №537) утворено територіальні органи Державної податкової служби, зокрема Офіс великих платників податків ДПС.

Відповідно до пункту 2 даної постанови Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби реорганізовано шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

Розпорядженням від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначено Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 (далі - Порядок №1074).

Згідно із пунктом 6 вказаного Порядку права та обов`язки органів виконавчої влади переходять:

у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 13 Порядку №1074 визначено, що акт Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови №537 установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

На виконання вищезазначених нормативно-правових актів Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 29.08.2019 видано наказ №9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС».

Позивачем зазначено про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби»:

1) пункт 3 після слів "Державної податкової служби" доповнено словами "та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України";

2) доповнено постанову пунктом 4 такого змісту:

"4. Визначити територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.".

Постанова Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №846 набрала чинності 27.09.2019, тобто після видання оскаржуваного наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9.

У зв`язку із цим, на думку позивача, відповідач не мав правових підстав для видання такого наказу, оскільки Кабінетом Міністрів України територіальні органи ДПС визначено правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС після видання оскаржуваного наказу.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ видано із дотриманням, зокрема, пункту 3 Постанови №537 (в редакції, чинній на дату видання наказу), яким установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Крім того, як зазначено вище, постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» встановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, станом на дату видання наказу від 29.08.2019 №9 чинними на той час нормами законодавства визначено, що Державна податкова служба є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби.

З вищевикладеного слідує, що наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.08.2019 №9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС» видано із дотриманням норм законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 23.09.2019 №.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» 18873,76 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 76 коп.) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» (, адреса: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 9Б).

Відповідач: Офіс великих платників ДПС (, адреса: 04119, м.Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г).

Повний текст рішення виготовлено 17.08.2020.

Суддя Н.М. Клименчук