Справа № 490/4175/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 490/4175/20
Головуючий в 1 інстанції: Чулуп О.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря: Пономарьової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року по справі № 490/4175/20 за адміністративним позовом Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Центральний районний відділ в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 строком на 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог, Центральний районний відділ в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області вказує на незаконність перебування відповідача на території України.

Позивач також зазначає про невиконання громадянином Грузії ОСОБА_1 рішення про примусове повернення в країну походження від 16.07.2019 року № 76, яким його зобов`язано було покинути територію України у термін до 17.07.2019 року, а також зауважує про відсутність звернення, останнього, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За наслідками розгляду зазначеної справи Центральним районним судом м. Миколаєва 10 липня 2020 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Затримано громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України» з виконання рішення суду щодо примусового видворення за межі території України, строком на 4 місяці.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває на території України незаконно, документи для легалізації свого перебування в Україні або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, в органи міграційної служби не звертався, рішення про примусове повернення від 16.07.2019 року № 76 не виконано у встановлений строк без поважних причин, що свідчить про ухилення від його виконання.

Беручи до уваги відсутність передбачених ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обставин, які б унеможливлювали видворення відповідача за межі території України, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача заходів, передбачених ч.1 ст.289 КАС України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, громадянин Грузії ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідач, як іноземець, який не розуміє українську мову, не зміг скористатись допомогою адвоката та перекладача, через що не розумів, що стосовно нього було порушено справу з питання примусового повернення.

Відповідач намагався залишити територію України самостійно. Він придбав квитки для виліту за межі країни, але через карантин та через проблеми зі здоров`ям, не зміг цього зробити.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральний районний відділ в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16.07.2019 року Управлінням ДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно перебуває на території України з 08.06.2019 року.

У зв`язку з тим, що у відповідача не має законних підстав для подальшого перебування на території України, позивачем прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.07.2019 року. Дане рішення, відповідачем не було виконано.

08 липня 2020 року співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області НПУ було виявлено та доставлено в приміщення Центрального райвідділу м. Миколаєва УДМС України в Миколаївській області уродженця Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач пояснюючи обставини свого перебування на території України зазначив, що 18.04.2019 року прибув в Україну з приватною метою та на початку літнього періоду втратив свій паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон. В подальшому через стан здоров`я та карантинні заходи не мав змоги відновити втрачений паспорт.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що у громадянина Грузії ОСОБА_1 , порушив вимоги ч.3 ст.3, ч. 3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на території України знаходиться не законно, без документів на право проживання в Україні та у якого відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

08 липня 2020 року Центральним районним відділом в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКК № 000531 відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні.

Постановою від 08 липня 2020 року серії ПН МКК № 000530 на громадянина Грузії ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 3060,00 грн.

Вказану постанову відповідач отримав 08 липня 2020 року, про що зроблено відповідну відмітку.

Не виконане відповідачем у визначений термін рішення про примусове повернення в країну походження стало підставою для звернення Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Колегія суддів зазначає, що порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч.2, 3 та 4 ст.25 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, за правилами ст. 289 КАС України, підставою для застосування такого заходу, як затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України, є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано позов про видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

З наведеного убачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи наведені норми законодавства та ухилення відповідача від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також документів на повернення та бездіяльність відповідача щодо відновлення своїх документів, колегія суддів робить висновок, що підстави зазначені ДМС в позовній заяві, щодо ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, є обґрунтованими.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про наміри у громадянина Грузії ОСОБА_1 відновлення закордонного паспорту, оскільки такі доводи не підтверджено документально.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідач самостійно бажає покинути територію України з метою чого ним придбано авіаквиток, оскільки в підтвердження вказаного також не надано жодного доказу.

Як було зазначено вище, 16 липня 2019 року Центральним районним відділом в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області прийнято рішення № 76 про примусове повернення в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.07.2019 року.

Вказане рішення є чинним та відповідачем у судовому порядку не оскаржувалося.

В установлений строк, громадянином Грузії ОСОБА_1 не було виконано рішення позивача про примусове повернення в країну походження.

З обставин, які зазначені вище, убачається протиправна поведінка відповідача стосовно виконання останнім рішення позивача про примусове повернення.

Також, за період з 18.04.2019 року і до моменту затримання 08.07.2020 року співробітниками УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України, відповідач не звертався з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З урахуванням тієї обставини, що громадянином Грузії ОСОБА_1 не було виконано рішення позивача про примусове повернення в країну походження, колегія суддів приходить до висновку про присутність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач і надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення в країну походження.

Таким чином, поданий позов про примусове видворення містить докази відповідності вимогам ч.1 ст.30 Закону 3773-VI.

В свою чергу, статтею 31 Закону 3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн

Судом першої та апеляційної інстанції також наданий аналіз обставинам, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону, оскільки його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання.

В країні його постійного проживання відсутній міжнародний або внутрішній збройний конфлікт чи систематичне порушення прав людини або відсутність медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, перебуває на території України без відповідних законних підстав, рішення про примусове повернення до країни громадянської належності у встановлений строк самостійно не виконав, а тому є всі правові підстави для прийняття рішення про затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 з метою забезпечення видворення за межі території України.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги стосовно прийняття рішення про примусове повернення спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року по справі № 490/4175/20 за адміністративним позовом Центрального районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Т.М. Танасогло