Справа № 320/5645/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5645/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Степанюка А.Г.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової служби України (відповідач-1), Головного управління Державної податкової служби у Київській області (відповідач-2), в якому просить:

- визнати рішення Державної податкової служби України від 02.10.2019 року №4129/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги платника єдиного внеску ОСОБА_1 - протиправним;

- скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 19.08.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем 2 було протиправно прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску, оскільки вимога про сплату боргу була скасована. Крім того, позивач зазначає, що віподвідачем 1, під час розгляду його скарги на вказане відповідача 2, не було дотримано встановлених законодавством строків для прийняття відповідного рішення. За наведених обставин, позивач вважає, що його скарга має бути задоволеною, а оскаржувані рішення скасованими.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Державною податковою службою України подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує зокрема тим, що відповідачем 2 було правомірно застосовано до позивача штрафні санкції, оскільки згідно бази даних ДПС України, станом на 14.01.2020 останній має заборгованість у розмірі 4014,52 грн.

За наведених обставин, апелянт вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення, а також з дослідженням всіх наданих сторонами доказів у відповідності до норм матеріального права, та з дотриманням норм процесуального права. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, позивач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У судове заідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноважених представників не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили.

За наведених обставин та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів ухвалила здійнити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області прийнято рішення № від 19.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску позивачем у розмірі (а.с. 5):

- штраф - 2 541.76 грн. за період з 03.05.2018 до 18.04.2019;

- пеня - 2 432.71 грн. (0,1% недоїмки).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 28.08.2019 позивачем його оскаржено до вищої інстанції, а саме до Державної фіскальної служби України (а.с. 72-73).

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , 02.10.2019 Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги №4129/6/99-00-08-06-01, яким рішення Державної податкової служби України від 02.10.2019 року №4129/6/99-00-08-06-01 залишено без змін, а скаргу залишено без задоволення (а.с. 6-7).

Вважаючи спірні рішення необґрунтованим та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що законодавчо визначена підстава для прийняття оскаржуваного рішення про нарахування штрафних санкцій - наявність своєчасно не нарахованого єдиного внеску - станом на момент розгляду даної справи відсутня, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-291749-50/72 від 03.01.2019, як передумова, скасована. Крім того, судом було встановлено що у даному випадку, Державна фіскальна служба України при розгляді скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 пропустила строки, які визначено чинним законодавством, що свідчить про протиправність рішення Державної податкової служби України від 02.10.2019 №4129/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги платника єдиного внеску.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон).

Пунктом першим частини другої статті 6 Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до п.1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Пунктом 2 вказаної норми передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно (п.2 розділу VII Інструкції №449).

Згідно з п.5 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Пунктами 8, 9 вказаного розділу передбачено, що суми штрафів та пені, передбачені пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом 10 календарних днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені в цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Аналогічні правові приписи визначено у ст. 25 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, ч. 14 вказаної норми передбачено, що порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Так, згідно з приписами ч. 4 Закону орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Оскільки апелянтом у даній справі є Державна податкова служба України, колегія суддів переглядає справу в межах заявлених позовних вимог до вказаного відповідача, а саме щодо правомірності висновків суду першої інстанції відносно рішення Державної податкової служби України від 02.10.2019 року № 4129/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги платника єдиного внеску ОСОБА_1 .

Як було встановлено судом першої інстанції, підтверджується наявним у справі доказами та не спростовується доводами апеляційної скарги, отримавши рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 19.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску позивачем у розмірі, позивач 28.08.2019 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, яку було отримано останнім 30.08.2019, що підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення № 717 за квитанцією від 28.08.2019 (а.с. 8).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, рішення про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.08.2019 було прийнято Державною податковою службою України 02.10.2019 за № №4129/6/99-00-08-06-01.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 № 916.

Відповідно до приписів розділу V вказаного Порядку скарга подається платником податків особисто або через свого представника безпосередньо до уповноваженого контролюючого органу або поштовим відправленням з повідомленням про вручення та описом вкладення.

Днем подання платником податків скарги є:

- при поданні скарги безпосередньо до контролюючого органу - день фактичного отримання скарги контролюючим органом;

- при надсиланні скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що скарга на рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 19.08.2019 була направлена позивачем до центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи засобами поштового зв`язку та згідно з даними, що розміщені на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження вказаного поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 717, останнє було вручено адресату 30.08.2019. Відповідачем 1, вказаних даних жодним чином не спростовано та не надано суду доказів про отримання Державною податковою службою України зазначеного відправлення позивача в інший день.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що днем подання позивачем скарги є 30.08.2019.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог п.1 розділу VII зазначеного Порядку реєстрація скарги відбувається в день її надходження до контролюючого органу.

Згідно з п. 2 наведеної норми контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Крім того, приписами зазначеного Порядку передбачено, що керівник контролюючого органу (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, визначений в пункті 2 цього розділу, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 2 цього розділу.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, що настає за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення двадцятиденного строку.

У разі якщо останній день строків, зазначених у пункті 2 цього розділу, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст. 25 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 2464-VI від 08.07.2010 (у редакції чинній на момент звернення позивача до відповідача 1 зі скаргою) орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги.

Проте, 27.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 465-IX, яким вказану норму приведено у відповідність до інших нормативно-правових актів та викладено у наступній редакції: «Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку».

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Водночас, як правильно було встановлено судом першої інстанції та не спростовується апелянтом, відповідачем 1 не було прийнято рішення про результати розгляду скарги ОСОБА_1 ані протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, ані протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги. Рішення про продовження відповідного строку Державною податковою службою України також не приймалось.

Разом з цим колегія суддів враховує, що згідно з приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга позивача є повністю задоволеною, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 242, 311, 313, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: А.Б. Парінов

Судді: А.Г. Степанюк

Є.В. Чаку