Справа № 597/964/20
Суддя: Дудяк С. В.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №597/964/20
Провадження №2-а/597/26/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

за участі:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

представника позивача Бурика О.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку визначеному главою одинадцятою параграфом другим кодексу адміністративного судочинства України, з повідомленням (викликом сторін) адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_2 Бурика Олега Манолійовича до інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Представник позивача в позовній заяві та разом із позивачем в судовому засіданні просять скасувати постанову серії БАА №298097 від 03.07.2020 року інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу в дохід держави, покликаючись на те, що позивач не згідний з постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП, та накладеним стягненням у виді 425 гривень штрафу в дохід держави, оскільки 03.07.2020 року він приїхав автомобілем марки ЗАЗ, модель 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в якості пасажира до магазину, що в м.Заліщики вул.Маковея 40, де автомобіль водієм було припарковано на стоянці. Повернувшись через деякий час позивачем водія не було виявлено біля автомобіля, однак він побачив на автомобілі сліди пошкодження, завдані, ймовірно, іншим автомобілем. Від інших водіїв позивачу стало відомо, що в його автомобіль в`їхав транспортний засіб марки БМВ, який виконував маневр розвороту заднім ходом, під керуванням ОСОБА_3 . Після цього, позивачем було одразу викликано працівників поліції, які прибувши на місце ДТП потребували в нього документи на транспортний засіб, посвідчення водія та страховий поліс, якого в нього не виявилося, оскільки власником даного автомобіля була його покійна мати, яка звільнена від страхування в силу того, що являлася інвалідом. Крім того, позивач пояснив, що автомобілем не керував, тому в нього немає обов`язку пред`являти поліс страхування, і він відповідо не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.126 ч.1 КУпАП.

Тому, з мотивів наведених вище, позивач та його представник вважають оскаржувану постанову незаконною, просять даний позов задовольнити в повному обсязі, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять його задоволити.

Ухвалою суду 16.07.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідач - інспектор СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюк Р.І. надав суду письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому зазначив, що 03.07.2020 року о 12 годині 48 хвилин на спец. лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що на парковці біля магазину Норма, що в м.Заліщики по вул.Маковея трапилася ДТП за участю автомобіля марки БМВ та його автомобіля марки Таврія Нова. Після прибуття працівників поліції на місце події, встановлено зі слів ОСОБА_2 , що він приїхав автомобілем марки Таврія Нова, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та припаркувався біля магазину, де його автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідач стверджує, що відповідно до ПДР України водій повинен мати при собі та пред`явити на вимогу працівника поліції відповідні документи, зокрема, в передбачених законом випадках, страховий поліс, чого позивачем зроблено не було, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що складена ним постанова, що оскаржується позивачем, є правомірною та скасуванню не підлягає, тому просить відмовити в задоволенні даного позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 03.07.2020 року відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №298097, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425 гривень за те, що позивач 03.07.2020 року о 12 годині 40 хвилин в м.Заліщики по вул.Маковея Тернопільської області, керував автомобілем марки Таврія, модель Нова, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і при перевірці у нього виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ ПДР України.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами КАС України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст.280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст.252 КУпАП - орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Вищевказане положення ПДР України кореспондується з ст.16 Закону України Про дорожній рух, відповідно до якої водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засоб ів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень ПДР України та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (ст.21 ч.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відповідальність за ст.126 ч.1 КУпАП, за якою притягнуто позивача ОСОБА_2 , наступає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем були порушені вищенаведені вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Позивач на місці складання оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності визнав, що керував автомобілем марки Таврія, модель Нова, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і приїхав нею до магазину Норма, де припаркував її, про що стверджує відповідач та не доводить належними та допустимими доказами протилежного позивач.

Крім цього, факт керування позивачем транспортним засобом підтверджується його ж письмовими поясненнями від 03.07.2020 року, які додані до відзиву відповідачем.

Позивач та його представник стверджують, що матір позивача була звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, в силу того, що являлася інвалідом і даний автомобіль, який постраждав в ДТП є її власністю.

Також стверджують, що позивач даний автомобіль не експлуатує, так як поліс у нього відсутній.

Тобто, позивач визнав в судовому засіданні, що поліс обов`язкового страхування у нього відсутній, однак він заперечує керування даним транспортним засобом. В той же час не пояснює хто ж керував автомобілем, в якому він, з його слів, перебував в якості пасажира. До вказаних пояснень позивача суд відноситься критично, вважаючи їх такими, які дані з метою уникнення відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП.

Одночасно суд враховує положення ст.77 ч.1, 2 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На обов`язковості застосування судами вказаної правової позиції неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові від 27.06.2019 року у справі №560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду зауважила, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача відповідно до ст.71 ч.2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року), покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень. Помилковим є висновок про зобов`язання, виключно, скаржника надати докази відсутності порушення ним правил дорожнього руху, переклавши, тим самим, обов`язок доказування, регламентований ст.71 ч.2 КАС України, з відповідача на позивача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ПДР України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Суд вважає, що відповідачем в повній мірі доведено факт порушення позивачем п.2.1 ґ ПДР України та правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

Позивач здійснив виклик поліції після ДТП як водій транспортного засобу і на нього, як водія було складено оскаржувану постанову. Жодних претензій на місці складення постанови не висловлював та заперечень не заявляв. У своїх письмових поясненнях визнав, що керував транспортним засобом та приїхав ним до магазину, де припаркував його. Тому, відповідно до п.2.1 ґ ПДР України та ст.16 ЗУ Про дорожній рух у нього виник обов`язок мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідача, у свою чергу, було право, передбачене ст.21 ч.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів контролю за наявністю договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він оформляв матеріали дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 є доведеним, оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення, серії БАА №298097 від 03.07.2020 року відносно позивача є законною і скасуванню не підлягає.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з цим, суд вважає, що у задоволенні позову представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 до інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Р.І. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не поніс судових витрат, оскільки звільнений від сплати судового збору при поданні даної заяви до суду, відповідач теж не поніс судових витрат по даній справі, тому їх слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.ст.287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.77, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову представника ОСОБА_2 Бурика Олега Манолійовича до інспектора СРПП №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Грицюка Романа Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 10.08.2020 року.

Суддя

С. В. Дудяк