Справа № 120/3762/19-а
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Київ № 120/3762/19-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, код ЄДР: 39440996), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 957-о "Про звільнення ОСОБА_1 " від 17.10.2019;

2) поновити ОСОБА_1 в податковій міліції на посаді начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби;

3) зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.10.2019 по час поновлення на службі в податковій міліції.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірним наказом його звільнено з посади начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників ДФС та з податкової поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «а» - за віком.

До цього, як зазначається у позові, позивач також звільнявся відповідно до наказу № 508-о від 23.05.2019 за віком. Вказані обставини, як зазначає позивач, досліджувались Вінницьким окружним адміністративним судом в рамках розгляду справи № 129/2007/19-а (фактично № 120/2007/19-а), який рішенням від 10.10.2019 визнав протиправним та скасував наказ Офісу ВПП № 508-о від 23.05.2019, поновив позивача на посаді та, крім іншого, в частині поновлення на посаді - допустив негайне виконання. Рішення суду набрало законної сили 05.03.2020.

Позивач зазначає, що 11.10.2019 відповідачу вручено адвокатський запит з доданням вступної і резолютивної частини рішення суду, копія виконавчого листа в частині поновлення на посаді та оригінал рапорту позивача про надання відпустки.

Між тим, 23.10.2019 представник позивача отримав відповідь Офісу ВПП від 18.10.2019, яка, на його думку, свідчить про наступне:

- на виконання рішення суду позивача поновлено на посаді з 25.05.2019 відповідно до наказу від 16.10.2019 № 954-о,

- відмовлено в наданні відпустки,

- згідно з наказом Офісу ВВП ДФС від 17.10.2019 № 857-о (спірний наказ) позивача звільнено з посади за п. 64 п/п «а» - за віком.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 64 Положення, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114, визначено вичерпний перелік умов за яких особа звільняється зі служби в запас з постановкою на військовий облік, а пунктом 65 Положення № 114 визначений перелік умов за яких особа звільняється зі служби у відставку із зняттям з військового обліку.

Позивач зазначає, що фактором, який визначає характер звільнення особи - в запас з постановкою на військовий облік або - у відставку зі зняттям з військового обліку, є виключно рішення військово-лікарської комісії, без наявності якого відповідач, не маючи належної компетенції щодо визначення стану здоров`я позивача, фактично прийшов до висновку про придатність позивача до військової служби, що свідчить про необхідність постановки останнього на військовий облік.

Позивач вважає, що звільнення позивача за п/п «а» п. 64 Положення № 114 - за віком, позбавило позивача прав, встановлених законодавством для осіб, які звільняються за станом здоров`я.

Крім того, позивач зазначає, що п. 56 Положення № 114 встановлено, що відповідним особам, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до п. 51 Положення. Додає, що відповідно до абз. 2 п. 56 Положення № 114 особам, які звільняються, за невикористану відпустку виплачується грошова компенсація.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не надав відпустку, а визначив грошові компенсації за відпустку не лише за 2019, алей за відпустки 2017 та 2018.

Також позивач звертає увагу, що в порушення існуючої процедури жодних справ, матеріалів, документації не передавалось, обхідні листи не оформлювались. Наказ не містить посилання власне на Положення № 114, а лише на п/п. «а» п. 64. Позивачу не видана трудова книжка в день звільнення, копія наказу про звільнення, не внесений запис у трудову книжку.

Позивач вважає (т.1, а.с. 6), що його звільнення наказом № 957 без «за віком» порушує його права.

Враховуючи викладене у позовній заяві позивач просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 7 Положення № 114 відповідні особи перебувають на службі до встановленого цим пунктом віку, а саме для полковника податкової міліції вік перебування на службі - 50 років. Відповідно до п. 8 Положення № такі особи можуть бути залишені на службі на строк до п`яти років. У виняткових випадках, з урахуванням стану здоров`я, повторно до 5 років, а окремим із них, які мають вчену ступінь або вчене звання, - до 10 років.

Зазначає, що відповідно до Положення про третій відділ міжрегіонального оперативного управління Офісу ВПП ДФС, працівники відділу безпосередньо виконують свої обов`язки за адресом: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г.

Згідно матеріалів особової справи, наказом ДФС України від 23.12.2016 № 2086-О позивачу продовжено строк служби в податковій міліції понад граничний вік на строк до 26.05.2018.

Оскільки завчасно погоджений пакет документів, щодо продовження строку перебування на службі, від позивача не надходив та погоджений рапорт про проходження ВЛК позивач не подавався, з урахуванням рішення Атестаційній комісії Офісу ВПП ДФС (протокол від 18.10.2018 № 29), відповідно до якого прийнято рішення про звільнення позивача з посади та органів податкової міліції за п/п. «а» п. 64 (за віком), а також беручи до уваги те, що з 05.12.2018 по 16.04.2019 позивач перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, а також обставини направлення до ВЛК та припинення проходження позивачем ВЛК було видано попередній наказ від 23.05.2019р. № 508-о «Про звільнення ОСОБА_1 » про звільнення позивача за пунктом 64 підпунктом «а» (за віком), відповідно Положення № 114.

В подальшому, як зазначає позивач, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 120/2007/19-а ОСОБА_1 був поновлений на посаді з 25.05.2019 відповідно до наказу від 16.10.2019 № 954-о.

Але, як зазначає Офіс ВПП, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі ОСОБА_1 , враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п/п. «а» п. 64 Положення № 114, на підставі рапорту першого заступника начальника міжрегіонального оперативного управління полковника Гурова Д.В. від 17.10.2019, подання про звільнення з посади та податкової міліції, наказом Офісу ВПП ДФС від 17.10.2019 № 2019 - полковника податкової міліції ОСОБА_1 18.10.2019 було звільнено та фінансово розраховано.

Відтак, відповідач вважає свої дії і рішення законними та обґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив (т.2, а.с. 56 - 58).

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2019 вказану справу передано до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Вказана ухвала залишена без змін згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020, якою апеляційна скарга позивача залишена без задволення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями вказану адміністративну справу розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 18.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Крім того, ухвалою від 18.02.2020 залишено без руху заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою від 03.04.2020 повернуто заявнику заяву про забезпечення доказів.

За результатами розгляду справи у судовому засіданні 18.06.2020 на підставі положень ст. 262 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Встановлені судом обставини.

Так, відносно обставин, які передували прийняттю спірного рішення, слід зазначити, що полковник податкової міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчив Горьківську вищу школу МВС СССР у 1989 році. Граничний вік перебування на службі настав 26.05.2013.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2016 року №241-о "По особовому складу", полковника податкової міліції ОСОБА_1 відряджено для подальшого проходження служби у розпорядження Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 27 жовтня 2016 року.

Згідно з наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15 грудня 2016 року №973-о "По особовому складу податкової міліції", полковника податкової міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 15 грудня 2016 року.

Наказом Державної фіскальної служби України від 23 грудня 2016 року №2086-о "По особовому складу" останньому продовжено строк служби в податковій міліції понад граничний вік на строк до 26 травня 2018 року.

Надалі погоджений пакет документів, щодо продовження строку перебування на службі, від позивача не надходив та погоджений рапорт про проходження ВЛК позивач не подавав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи відповідача, що питання продовження строку перебування на службі понад граничний вік було розглянуто на Атестаційній комісії Офісу ВПП ДФС (протокол від 18.10.2018 № 29). Згідно протоколу прийнято рішення - звільнити позивача з посади та органів податкової міліції за п/п. «а» п. 64 (за віком) відповідно до Положення, після виходу останнього з лікарняного.

У цьому рішенні Атестаційної комісії звернута увага на те, що працівник характеризується неналежним виконанням покладених на нього службових обов`язків у зв`язку з чим оголошено догану згідно наказу від 30.07.2018 № 1406.

Також враховано, що ОСОБА_1 досяг граничного віку перебування на службі. На час засідання Атестаційної комісії рапорт на продовження служби понад граничний вік не подано. Відтак, прийнято вищезгадане рішення.

Вказане рішення позивачем не оскаржувалось та не скасовано.

Надалі, погоджений рапорт позивача та подання на звільнення з посади та податковій міліції у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі позивач подав до управління по роботі з персоналом 27.11.2018 з визначеною датою звільнення 07.12.2018.

У рапорті зазначено про відмову від проходження ВЛК.

Позивач просив звільнити його у запас Збройних Сил України з направленням на військовий облік.

Під час розгляду справи не надано будь-яких документально підтверджених відомостей про відкликання цього рапорту позивачем.

Позивачем також не зазначалося, що на нього здійснювався тиск у зв`язку з поданням вищезгаданого рапорту.

У поданні на звільнення, крім іншого, зазначено, що позивач під час служби зарекомендував себе неналежним виконанням покладених на нього службових обов`язків за що йому оголошено догану згідно наказу від 30.07.2018 № 1406.

В контексті останнього судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві від 18 грудня 2019 року у справі № 826/13999/18, яке набрало законної сили 21.05.2020, у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наведеного вище наказу про оголошення догани - відмовлено.

Між тим, у вищезгаданому поданні також зазначається, що позивач неодноразово порушував виконавську та службову дисципліну, у т.ч. - мало місце невиконання доручень згідно вхідної кореспонденції за 2017 та січень - травень 2018, відсутні результати роботи по основних оперативно-службової діяльності протягом 2018.

Однак, з 05.12.2018 по 16.04.2019 позивач перебував на стаціонарному і амбулаторному лікуванні.

Відповідно до службової записки начальника управління від 10.12.2018 № 74914/28-10-21-13-01 дата звільнення позивача була визначена після закінчення тимчасової непрацездатності.

На підставі рапорту позивача від 19.04.2019 про направлення на ВЛК з метою визначення придатності для подальшої служби у податковій міліції (з 22.04.2019), позивачу було надано направлення на військово-лікарську комісію (ВЛК) від 26.04.2019 № 21548/10/28-10-04-03-17 для встановлення придатності до служби на посаді начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу ВПП у зв`язку з тривалою хворобою та погіршенням стану здоров`я, станом на 02.05.2019 вислуга років в податковій міліції ДФС України складає 36 років 08 місяців 02 дні.

Однак, на запис Офісу від 17.05.2019 № 635/14/28-10-21-13-01 надійшов лист від 06.06.2019 № 33/22-456 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області» (вх. № 10741/9 від 11.06.2019), де було зазначено (т.2, а.с. 28), що ОСОБА_1 розпочав проходження ВЛК з 02.05.2019 по 15.05.2019 та пройшов огляд у лікаря-терапевта ВЛК 20.05.2019. Станом на 05.06.2019 проходження ВЛК ОСОБА_1 не було завершено і фактом виходу на роботу останнього, проходження ВЛК було припинено.

Згідно Табелю обліку робочого часу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби (т.2, а.с. 29), полковник податкової міліції ОСОБА_1 з 16.05.2019 року по день звільнення 23.05.2019 перебував на робочому місці.

На підставі, рапорту в.о. начальника міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 21 травня 2019 року №33446/28-10-21-13-01 та подання на звільнення ОСОБА_1 , наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби виніс наказ від 23.05.2019р. № 508-о "Про звільнення ОСОБА_1 " - полковника податкової міліції ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції у Запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом „а" (за віком), відповідно "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114.

Надалі, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі № 120/2007/19-а про скасування вищезгаданого наказу, ОСОБА_1 був поновлений на посаді з 25.05.2019 відповідно до наказу від 16.10.2019 № 954-о (т.2, а.с. 35).

Слід додати, що до цього 11.10.2019 до Офісу ВВП було подано «адвокатський запит», який однак, не містив будь-яких запитань, але слугував супровідним листом для направлення, зокрема, рапорту позивача про надання відпустки у зв`язку із необхідністю проведення лікування.

У відповіді від 18.10.2019 (т.2, а.с. 22 - 23) заявника, крім власне повідомлення про поновлення на посаді, додатково повідомлено, що попереднім наказом від 23.05.2019 № 508-о позивачу проведено компенсацію за невикористану відпустку, в т.ч. за 2018 - 45 діб, що спростовує доводи позивача відносно відмови у наданні відпустки.

У той же час, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі ОСОБА_1 , враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п/п. «а» п. 64 Положення № 114, на підставі рапорту першого заступника начальника міжрегіонального оперативного управління полковника Гурова Д.В. від 17.10.2019, подання про звільнення з посади та податкової міліції, наказом Офісу ВПП ДФС від 17.10.2019 № 2019 - полковника податкової міліції ОСОБА_1 18.10.2019 було звільнено за п/п «а» п. 64 Положення № 114 («за віком») у запас ЗСУ (з постановкою на військовий облік).

Наказ видано відповідно до ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон 2232-XII), постанови КМУ від 30.10.1998 № 1716, постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 та постанови КМУ від 29.07.1991 № 114, що спростовує доводи позивача відносно відсутності посилання у спірному наказі на Порядок № 114.

Визначено невикористані відпустки: у 2019 пропорційно часу служби - 18,75 діб. Вирішено провести виплати усіх сум, належних при звільненні від Офісу ВП, направити позивача для зарахування на військовий облік за місцем проживання. Таким чином, позивача було фінансово розраховано.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, у даному випадку позивачем не заперечується власне досягнення граничного віку перебування на службі, чинність вищезгаданого рішення Атестаційної комісії, те, що рапорт від рапорт позивача від 27.11.2018, в якому він просив звільнити його у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі, в якому зазначав про відмову від проходження ВЛК та просив звільнити його у запас Збройних Сил України з направленням на військовий облік, позивачем не відкликався.

Доводи позивача в обґрунтування позову по суті зводяться лише до того, що його було звільнено за п/п. «а» п. 64 (за віком) відповідно до Положення № 114 без висновку ВЛК, наявність якого б зумовлювала можливість звільнення у відставку на більш прийнятних для позивача умовах соціального забезпечення (т.1, а.с. 5; п. 2.1. позову).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, у складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716 "Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги" встановлено, що особи начальницького складу податкової міліції, до яких було віднесено і позивача, проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим постановою КМ України № 114 від 29 липня 1991 (далі - Положення № 114).

Відповідно до пункту 2 Положення № 114 особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються спеціальні звання, зокрема, полковник міліції, яке відноситься до старшого начальницького складу.

Приписами пункту 7 Положення № 114 встановлений граничний вік перебування на службі, у даному випадку, для позивача, який мав звання полковника податкової міліції - 50 років.

За правилами пункту 8 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

Пунктом 64 «а» Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення.

У даному випадку, граничний вік перебування на службі настав 26.05.2013.

Наказом від 23 грудня 2016 року №2086-о позивачу продовжено строк служби в податковій міліції понад граничний вік до 26.05.2018 року.

Станом на дату звільнення вік позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) складав 56 років.

Відтак, враховуючи вищевикладене, на час видання наказу були досягнуті умови для його прийняття - досягнення позивачем граничного віку перебування на службі.

При цьому, відсутній рапорт про продовження перебування на службі ще раз понад граничний термін.

У свою чергу наявний добровільно складений позивачем рапорт позивача від 27.11.2018 з проханням про його звільнення на підставі п/п. «а» п. 64 Положення № 114 у запас ЗСУ з постановкою на військовий облік, про відмову від проходження ВЛК, який до цього часу не відкликаний позивачем. Більш того, не є скасованим вищезгадане рішення Атестаційної комісії щодо звільнення позивача за п/п. «а» п. 64 Положення № 114.

Що стосується заперечень позивача відносно звільнення у запас ЗСУ (з постановкою на військовий облік) та посилання при цьому на п. 65 Положення № 114 щодо звільнення зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутній висновок ВЛК, прийнятий до видання оскаржуваного наказу, що виключає застосування наведених положень п. 65 Положення № 114 в аспекті, в якому цей пункт згадується у позові.

Під час розгляду справи не встановлено створення з боку Офісу ВПП позивачу перешкод у проходженні ВЛК.

Більш того, за матеріалами справи вбачається, що позивач раніше направлявся відповідачем для проходження ВЛК, однак, як вбачається з довідки медичної установи, проходження ОСОБА_1 ВЛК не було завершено по суті - за його ініціативою і за фактом виходу на роботу останнього, проходження ВЛК було припинено з чого можна дійти висновку, що не проходження ВЛК пов`язано із власним рішенням позивача, його волею, чим по суті створювались штучні передумови для виникнення обставин оскарження звільнення на підставі п/п. «а» п. 64 Положення № 114 через відсутність висновку ВЛК.

У той же час, відсутність рішення ВЛК на момент прийняття спірного наказу унеможливило застосування до позивача правил п. 65 Положення № 114.

Під час розгляду справи позивачем не надано документально підтверджених відомостей щодо поважності причин припинення проходження ВЛК.

Відтак, враховуючи вищенаведене судом не встановлено порушень з боку відповідача прав та/чи інтересів позивача у зв`язку з прийняттям спірного наказу.

Відповідач діяв відповідно до умов застосування пунктів 7, 8, п/п. «а» п. 64 Положення № 114 та не мав правових підстав для застосування п. 65 Положення № 114. Наказ прийнятий з дотриманням вимог щодо звільнення у запас ЗСУ (з постановкою на військовий облік), що враховує положення частини четвертої та пункту 2 частини третьої статті 28 Закону N 2232-XII відносно граничного віку перебування на військовому обліку для осіб, які мають спеціальне звання полковника податкової міліції (старший офіцерський склад).

Що стосується доводів позивача відносно ненадання відпустки за 2018 рік для лікування, слід зазначити, що дії чи бездіяльність відповідача відносно наведеного не є предметом оскарження у даній справі. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не відмовляв у наданні відпустки, а повідомив, що за попереднім наказом позивачу виплачена компенсація за невикористані дні відпустки за 2018, що не спростовано позивачем під час розгляду справи. Більш того, в силу п. 58 Положення № 114 відпустка через хворобу надається особам рядового і начальницького складу на підставі висновків військово-лікарської комісії. Однак, рапорт (т.1, а.с. 21) не супроводжується жодними медичними рекомендаціями, медичною документацією. Таким чином, вказані обставини жодним чином не впливають на оцінку правомірності спірного наказу про звільнення та не свідчать про його протиправність.

Водночас, судом не встановлено юридично значимих та суттєвих порушень відповідачем процедури, які б давали підстави для визнання спірного наказу протиправним.

Підсумовуючи, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що спірний наказ є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, тобто як в частині основних, так і похідних вимог.

Наведені позивачем доводи та надані матеріали, досліджені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 255, 371 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін