Справа № 280/2395/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 серпня 2020 року (13 год. 03 хв.)Справа № 280/2395/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туяк О. .,

представників сторін:

позивача -Крамаренко А.А.,

відповідача -не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним рішення Управління обслуговування громадян Більмацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вих. № 26/М-4 від 24.12.2019 року, щодо відмови позивачу, громадянці України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () призначити позивачу, громадянці України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою та має загальний стаж більше 23 років, з яких 13 років 8 місяців 1 день за Списком № 2. Вказує на те, що 10.12.2019 вона звернулась до Більмацького сектору обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду її звернення відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав того, що з урахуванням документів, що відповідають чинному законодавству України (без урахування довідок завірених ДНР) не вистачає пільгового стажу, а тому право на пенсію у позивач виникне у 57 років. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог з огляду на те, що надані позивачем документи, а саме довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній за вих. № 16-476 від 24.11.2014 та дві довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за вих. № 16-476 від 24.11.2014 року, видані ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», що розташоване на тимчасово окупованій території України не бралися в розрахунок, оскільки вважаються недійсними, а також неможливо провести перевірку достовірності зазначеної в довідках інформації. Відтак, відповідач позбавлений можливості врахувати їх для призначення пенсії позивача. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.04.2020 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.05.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 01.06.2020.

Ухвалою суду від 10.06.2020 перейдено до розгляду справи № 280/2395/20, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.07.2020.

Протокольною ухвалою суду від 22.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.08.2020.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, позов просить задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 10.12.2019 звернулась до Більмацького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою довільної форми щодо прийняття документів для призначення пенсії. До заяви Позивачем були також надані наступні документи:

- копія паспорту, ідентифікаційного коду;

- копія довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи № від 16.12.2014 р;

- копія трудової книжки НОМЕР_2 від 24.12.1986 р;

- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії у відсутність трудової книжки чи відповідних записів в ній (№ 16-476 від 24.11.2014 р.);

- довідки про заробітну плату для обчислення пенсії (№ 16-476/1 від 24.11.2014 р., № 16/476/2 від 24.11.2014 р.);

- архівні довідки № 3169/01-44 від)2.11.2019 р. в кількості 3 шт., до яких надані завірені копії наступних документів: наказу про результати атестації робочих місць, переліку робочих місць, виробництв, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, довідки про реорганізацію підприємств та ін.

Листом Більмацького сектору обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.12.2019 №26/М-4 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстав того, що з урахуванням документів, що відповідають чинному законодавству України (без урахування довідок завірених ДНР) право на пенсію наступає у 57 років, так як для призначення пенсії на пільгових умовах у позивача не вистачає пільгового стажу, а довідки ДНР не були враховані відповідачем при розрахунку пільгового стажу.

Проти того, що на дату звернення позивач мав загальний стаж 22 роки 7 місяців 20 днів та пільговий стаж 7 років 4 місяці 19 днів відповідач не заперечував, однак зазначив, що для призначення пенсії на пільгових умовах потрібно досягнення жінкою 55 років, мати страховий стажу 25 років з них 10 років на зазначених роботах. Так як не вистачало пільгового стажу, відповідно для призначення пенсії на загальних умовах позивач не досягла 57 років.

Відповідачем до пільгового стажу були зараховані періоди: з 21.10.1987 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.08.1992, з 01.01.1999 по 19.09.2000, з 01.01.2001 по 06.08.2001, що підтверджується розрахунком стажу позивача на дату звернення 19.12.2019.

Відповідач у своїх поясненнях зазначив, що спірними періодами є з 17.08.1981 по 11.08.1982 так як в трудовий книжці відсутній запис щодо наказу про звільнення.

Також до пільгового стажу не зараховано періоди з 22.08.1992 по 19.09.1995 так як в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах та не були враховані довідки про стаж ДНР.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся до суду з даними адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 20.02.2002, ОСОБА_1 народилась - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 55 років.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383) визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Так, п. 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для підтвердження стажу роботи зі особливо шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати: трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи; виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці; у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктами 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача та уточнюючої довідки від 24.11.2014 № 16-476, позивач працювала повний робочий день на шахті № 6 «Червона Зірка» шахтоуправління «Червона Зірка» виробничого об`єднання «Донецьквугілля» та:

- з 21.10.1987 по 01.09.1988 виконувала гірничі роботи за професією відкатника поверхні на ділянці внутрішньошахтного транспорту;

- з 01.09.1988 по 19.09.1995 виконувала гірничі роботи за професією гірник поверхні на ділянці внутрішньошахтного транспорту.

Виконувані позивачем роботи відносяться до списку № 2, про що зазначено в уточнюючій довідці від 24.11.2014 № 16-476.

Також, судом досліджено довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 16-476/1 від 24.11.2014 та 16-476/2 від 24.11.2014, в яких зазначено суми заробітної плати позивача за період з жовтня 1987 по червень 1990 року, з листопада 1992 року по вересень 1995 року.

Крім того, слід зазначити, що запису в трудовій книжці «гр.п. 2 р. поверхні» від 01.09.1988 та наступний запис від 19.09.1995, свідчить про безперервність роботи на одному підприємстві, що співпадає з довідкою від 24.11.2014 № 16-476 де зазначено «гірник поверхні на ділянці внутрішньошахтного транспорту» та вказані ті самі періоди роботи, а скорочення назви професії у трудовій книжці не є виною позивача та не може обмежувати його в праві на зарахування до пільгового стажу.

Судом встановлено, що вказані довідки не були прийняті відповідачем до уваги через те, що видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, це позбавляє позивача реальної можливості надати документи на підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 132 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Згідно ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: автономна республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

До складу України входять: Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська , Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь, та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України.

Зі змісту преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вбачається, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

Приписи ст. 1 Закону визначають, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Частиною 3 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених «республік», а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих «ДНР» та «ЛНР» інформації.

Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому згідно ч. ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування так званої «Донецької народної республіки», згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Приписами ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України визначено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, з огляду на зазначену практику ЄСПЛ суд доходить висновку, що зазначені довідки, як виняток, може братись до уваги та оцінюватись разом з іншими документами в їх сукупності та взаємозв`язку при призначенні пенсії на пільгових умовах.

Тому, суд не приймає твердження відповідача про те, що надані позивачем довідки, зокрема, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 24.11.2014 № 16-476 та про заробітну плату для обчислення пенсії від № 16-476/1 від 24.11.2014 та 16-476/2 від 24.11.2014, видані Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 з 01.01.2014 довідки чи інші документи, підготовлені або видані підприємствами з територій, які не підконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.

Щодо періоду роботи з 17.08.1981 по 11.08.1982 з причин відсутності наказу про звільнення жодним документом не підтверджується, тому достовірно встановити, коли саме була звільнена позивач та який саме період вона пропрацювала на підприємстві, що не надає можливості суду зарахувати до страхового стажу в тому числі до пільгового стажу. Крім того, позивач з цього приводу не надав суду, а ні обґрунтувань, а ні додаткових доказів.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про підтвердження пільгового стажу за період з 22.08.1992 по 19.09.1995, відповідно це 3 роки 0 місяців 28 днів, що у сукупності з 7 років 4 місяці 19 днів складає більше 10 років, та достатність загального страхового стажу позивача 22 роки 7 місяців 20 днів, надає право позивачу на пільгову пенсію

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління обслуговування громадян Більмацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №26/М-4 від 24.12.2019 щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням пільгового стажу за період з 27.08.1992 року по 19.09.1995 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.08.2020.

Суддя О.В. Конишева