Справа № 620/1119/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Чернігів Справа № 620/1119/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,,

представника позивача Маруса І.Є.,

представника відповідача Лисиці О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» (далі також - ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області ( далі також - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.03.2020 № 00.

В обґрунтування заявленого позову ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 № 00 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки реальність вчинення господарських операцій за період, визначений в акті перевірки, повністю підтверджується первинними документами, в той час, як контролюючим органом не доведено порушення саме позивачем положень законодавства, а відомості щодо неможливості здійснення господарської діяльності іншими суб`єктами господарювання контрагентів позивача-ТОВ ТТК «Континент» та ТОВ «СТАР ОІЙЛ Україна» не можуть бути підставою для притягнення позивача до податкової відповідальності. За викладеного, позивач вказує, що оскільки факт здійснення господарських операцій підтверджено документально, а також доведено його подальше використання у межах власної господарської діяльності позивача, висновок контролюючого органу викладений в акті перевірки щодо порушення позивачем положень податкового законодавства є помилковим, а податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31.03.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Ухвалою суду від 27.05.2020 розгляд справи призначено за правилами загального провадження.

Відповідач надіслав відзив, в якому позов не визнав з огляду на те, що спірне податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі акту перевірки від 21.02.2020 № 229/05/35289259, в ході якої встановлено завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 833081,00 грн. Вважає, що позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» є юридичною особою, зареєстровано 02.10.2007 за номером 0000324, ідентифікаційний код 35289259,перебуває на податковому обліку з 03.10.2007 за № 1931, є платником податку на додану вартість. Вид діяльності змішане сільське господарство(а.с. 15-22 т.2).

У період з 12.02.2020 по 18.02.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» з питань правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2019 по взаємовідносинам ТОВ ТТК «Континент» та ТОВ «СТАР ОІЙЛ Україна» та встановлено порушення п. 44.1 ст. 44. п.185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.3. п.198.6 ст.198. п. 200.1. 200.4. ст. 200. п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 833081,00 грн ПДВ, в тому числі: березень 2019 - 538772,00 грн; квітень 2019 -294309,00 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 21.02.2020 № 229/05/35289259 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 № 00, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 833081,00 грн. Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, став висновок контролюючого органу про безпідставне документальне оформлення господарських операцій з ТОВ ТТК «Континент» та ТОВ «СТАР ОІЙЛ Україна», оскільки перевіркою встановлено відсутність реального (законного) джерела походження послуг по ланцюгу постачання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема податку на додану вартість, врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 44.1 статті ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Недотримання учасниками господарської операції вимог цивільного або господарського законодавства щодо істотних умов договору під час його укладення не має безпосереднього впливу на результати податкового обліку. Значення для податкового обліку має факт господарської операції, її дійсний зміст, фінансовий результат та економічний ефект.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Розумна економічна причина (ділова мета) для цілей податкового обліку передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту в нормах ПК не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.

При цьому не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного ПК поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції для цілей податкового обліку не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2019 року у справі №0940/2484/18.

Отже, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов`язань та виникнення права на податковий кредит, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті.

Відповідач в акті перевірки від 21.02.2020 № 229/05/35289259 зазначає про відсутність реального (законного) джерела походження податкового кредиту по ланцюгу постачання.

Даний висновок суд вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

13.12.2018 між ПГСП «Яна Плюс» та ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» укладено договір № 13/12-2018 про складське зберігання сільськогосподарської продукції, а саме кукурудзи до 5 тисяч тон (а.с.185- 190 т.1).

Факт зберігання на зерновому складі підтверджується складськими квитанціями на зерно: № 1800405 від 27.12.2018, № 1800404 від 26.12.2018, № 1800387 від 17.12.2018, № 1800389 від 17.12.2018, № 1800391 від 17.12.2018, № 1800392 від 17.12.2018, № 1800397 від 20.12.2018, № 1800396 від 19.12.2018, № 1800399 від 22.12.2018,№ 1800398 від 21.12.2018, № 1800403 від 26.12.2018, № 1800402 від 26.12.2018.(192-197 т.1).

14.03.2019 між ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» та VIKING TRADING OU укладено контракт № 2608 NS-VT19FC умовами якого є поставка і оплата кукурудзи, 3-го класу врожаю 2018 року (а.с.169 -184 т.1). Поставка вказаного товару підтверджується вантажними митними деклараціями( ВДМ):№ UA500170/2019/008330 дата відмітки митним органом 01.04.2019, кількість тон - 1000,262 та №UA500170/2019/008312 дата відмітки митним органом 01.04.2019, кількість тон - 1688,226, на загальну кількість 2688,488 тон (а.с.163-164 т.1).

15.03.2019 між ПП «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» (Замовник)та ТОВ «ТТК «Континент» (Виконавець) укладено договір № 1503/02-19-К, умовами якого визначено, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок Замовника надати Замовнику послуги з транспортно - експедиторського обслуговування, а також інші послуги, пов`язані з перевезенням вантажів автомобільним транспортом по території України п.2.1 договору, далі-Договір перевезення ( а.с.52-57т.1).

При цьому умовами договору саме на ТОВ ТТК «Континент» (Виконавця) покладено обов`язок належним чином організувати подачу транспортних засобів під перевезення відповідно до встановлених маршрутів, а також організувати надання інших послуг відповідно заявки Замовника. Організувати подачу транспортних засобів, що відповідають вимогам заявки і перевезення вантажів, технічно справних, із наявними матеріалами кріплення, а також таких, що мають усі необхідні для здійснення перевезень документи встановленої форми. (п.3.1.2, 3.1.3 договору).

Факт перевезення вантажу підтверджується відповідними ТТН: ТТН № 1800060 від 19.03.2019 тон нетто -27,020; ТТН№ 1800061 від 19.03.2019 тон нетто-22,760; ТТН№ 1800062 від 19.03.2019 тон нетто - 34,320; ТТН № 1800063 від 19.03.2019 тон нетто - 27,080; ТТН № 1800064 від 19.03.2019 тон нетто - 25,740; ТТН № 1800065 від 19.03.2019 тон нетто - 26,520; ТТН № 1800066 від 19.03.2019 тон нетто - 25,460; ТТН№ 1800067 від 19.03.2019 тон нетто-28,640; ТТН№ 1800068 від 19.03.2019 тон нетто-23,920; ТТН № 1800069 від 19.03.2019 тон нетто - 24,920; ТТН № 1800070 від 19.03.2019 тон нетто -26,060; ТТН № 1800071 від 19.03.2019 тон нетто - 24,060; ТТН № 1800072 від 19.03.2019 тон нетто - 24,460; ТТН№ 1800073 від 19.03.2019 тон нетто-23,240; ТТН № 1800074 від 19.03.2019 тон нетто - 37,700; ТТН № 1800075 від 19.03.2019 тон нетто - 42,460; ТТН№ 1800076 від 20.03.2019 тон нетто -24,300; ТТН № 1800077 від 20.03.2019 тон нетто -23,900; ТТН № 1800078 від 20.03.2019 тон нетто -26,800; ТТН № 1800079 від 20.03.2019 тон нетто - 25,280; ТТН№ 1800080 від 20.03.2019 тон нетто-26,480; ТТН № 1800081 ВІД 20.03.2019 тон нетто - 26,460; ТТН № 1800082 від 20.03.2019 тон нетто - 25,900; ТТН № 1800083 від 20.03.2019 тон нетто - 23,200; ТНТ № 1800084 від 20.03.2019 тон нетто - 25,980; ТТН № 1800085 від 20.03.2019 тон нетто - 28,540; ТТН № 1800086 від 20.03.2019 тон нетто - 26,540; ТТН № 1800087 від 20.03.2019 тон нетто - 26,440; ТТН № 1800088 від 20.03.2019 тон нетто - 25,460;ТТН № 1800089 від 20.03.2019 тон нетто - 25,280;ТТН № 1800090 від 20.03.2019 тон нетто - 24,640;ТТН № 1800091 від 20.03.2019 тон нетто - 27,640; ТТН№ 1800092 від 20.03.2019 тон нетто-24,860; ТТН № 1800093 від 20.03.2019 року тон нетто - 25,420; ТТН № 1800094 від 20.03.2019 тон нетто - 38,360; ТТН№ 1800095 від 21.03.2019 тон нетто-24,160; ТТН№ 1800096 від 21.03.2019 тон нетто-25,520; ТТН № 1800097 від 21.03.2019 тон нетто - 28,440; ТТН№ 1800098 від 21.03.2019 тон нетто-28,900; ТТН№ 1800099 від 21.03.2019 тон нетто-28,280; ТТН№ 1800100 від 21.03.2019 тон нетто-28,140; ТТН№ 1800101 від 21.03.2019 тон нетто-25,620; ТТН№ 1800102 від 21.03.2019 тон нетто-25,880; ТТН№ 1800103 від 21.03.2019 тон нетто-27,140; ТТН № 1800104 від 21.03.2019 тон нетто - 26,240; ТТН№ 1800105 від 21.03.2019 тон нетто-24,080; ТТН № 1800106 від 21.03.2019 року тон нетто - 25,460;ТТН№ 1800107 від 21.03.2019 тон нетто-25,600; ТТН№ 1800108 від 21.03.2019 тон нетто-25,520; ТТН№ 1800109 від 21.03.2019 тон нетто - 38,820; ТТН№ 1800110 від 21.03.2019 тон нетто-34,560; ТТН№ 1800111 від 21.03.2019 тон нетто-26,600; ТТН№ 1800112 від 21.03.2019 тон нетто-42,740; ТТН№ 1800113 від 21.03.2019 тон нетто-26,000; ТТН№ 1800114 від 22.03.2019 тон нетто-27,400; ТТН№ 1800115 від 22.03.2019 тон нетто-29,180; ТТН№ 1800116 від 22.03.2019 тон нетто-22,220; ТТН№ 1800117 від 22.03.2019 тон нетто-24,220; ТТН№ 1800118 від 22.03.2019 тон нетто-24,540; ТТН№ 1800119 від 22.03.2019 тон нетто-22,320; ТТН№ 1800120 від 22.03.2019 тон нетто-25,580; ТТН№ 1800121 від 22.03.2019 тон нетто-24,580; ТТН№ 1800122 від 22.03.2019 тон нетто-27,040; ТТН№ 1800123 від 22.03.2019 тон нетто-25,900; ТТН№ 1800124 від 22.03.2019 тон нетто -24,860; ТТН№ 1800125 від 22.03.2019 тон нетто-24,560; ТТН№ 1800126 від 22.03.2019 тон нетто-28,140; ТТН № 1800127 від 22.03.2019 тон нетто - 25,500; ТТН № 1800128 від 22.03.2019 тон нетто - 26,260; ТТН № 1800129 від 22.03.2019 тон нетто - 25,660; ТТН№ 1800130 від 22.03.2019 тон нетто-24,560; ТТН№ 1800131 від 22.03.2019 тон нетто-26,280; ТНТ № 1800132 від 22.03.2019 тон нетто - 25,480; ТТН № 1800133 від 22.03.2019 тон нетто - 40,300; ТТН№ 1800134 від 22.03.2019 тон нетто-39,120; ТТН№ 1800135 від 22.03.2019 тон нетто-24,840; ТТН№ 1800136 від 22.03.2019 тон нетто-25,680; ТТН№ 1800137 від 22.03.2019 тон нетто-38,780; ТТН№ 1800138 від 22.03.2019 тон нетто-39,660; ТТН№ 1800139 від 22.03.2019 тон нетто-28,480; ТТН№ 1800140 від 22.03.2019 тон нетто-25,380; ТТН№ 1800141 від 22.03.2019 тон нетто-28,100; ТТН № 1800142 від 22.03.2019 тон нетто - 25,720; ТТН№ 1800143 від 23.03.2019 тон нетто-26,100; ТТН№ 1800144 від 23.03.2019 року тон нетто-44,560; ТТН№ 1800145 від 23.03.2019 тон нетто-44,020; ТТН№ 1800146 від 23.03.2019 тон нетто-39,420; ТТН№ 1800147 від 23.03.2019 року тон нетто-43,940; ТТН№ 1800148 від 23.03.2019 тон нетто-40,240 ТТН № 1800149 від 23.03.2019 тон нетто - 40,020; ТТН№ 1800150 від 23.03.2019 тон нетто-43,220; ТТН№ 1800151 від 23.03.2019 року тон нетто-43,400; ТТН№ 1800152 від 23.03.2019 року тон нетто-45,060 (а.с.70-162 т.1.)

На виконання умов за Договором перевезення сторонами складено відповідні акти надання послуг: № 131 від 25.03.2019, № 130 від 25.03.2019, № 129 від 25.03.2019, № 128 25.03.2019, № 127 від 25.03.2019, № 126 від 25.03.2019, № 125 від 25.03.2019, г № 124 від 25.03.2019, № 123 від 22.03.2019, № 122 від 22.03.2019, № 120 від 21.03.2019 (а.с.59-69 т.1).

Посилання відповідача на порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме, що із актів неможливо встановити зміст і обсяг господарської операції, як це передбачає абзац 4 пункту 2 статті 9 вказаного закону, суд відхиляє, оскільки всі акти надання послуг містять необхідну та достатню інформацію, зокрема, вид товару, що перевозиться (кукурудза), маршрут перевезення, кількість, одиниця виміру, вартість за одиницю виміру, сума без ПДВ, ПДВ, та сума з ПДВ, тобто змість, обсяг, одиницю виміру господарської операції.

Що стосується доводів відповідача, що акти наданих послуг не містять всю інформацію, передбачену пунктом 4.5. Договором перевезення, суд зазначає, що це питання регулюється нормами цивільного законодавства, є волею сторін та їх домовленістю. Окрім того, інформація, передбачена пунктом 4.5. Договору перевезення, відображена в інших документах бухгалтерського обліку, зокрема, ТТН.

Отже, висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за березень 2019 року на суму 538 772,00 грн. в результаті документального оформлення взаємовідносин з ТОВ ТТК «КОНТИНЕНТ» не відповідає фактичним обставинам справи і є безпідставним.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ « СТАР ОІЙЛ Україна», то суд зазначає таке.

Як вбачається зі змісту акту від 21.02.2020 № 229/05/35289259 відповідач зазначає, що сформовані позивачем дані податкового обліку за квітень 2019 року не опосередковуються реальним рухом активів та не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з постачальником ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА»», підставою для цього є зокрема інформація, що ТОВ «СП «АЛЬЯНС» є фігурантом у кримінальному провадженні № 0000115 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 336, частиною 1 статті 204, частини 5 статті 27, частини З статті 212 ККУ. Крім того, вказує на недоліки у документах бухгалтерського обліку.

Однак суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на наявність податкової інформації відносно ТОВ СП «Альянс», виходячи з наступного.

Згідно із статтею 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

По-перше, позивач не мав жодних взаємовідносин з ТОВ СП «Альянс».

По-друге, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, вину особи у здійсненні кримінального правопорушенні може бути встановлено лише вироком суду.

Між тим, вирок суду щодо контрагента ТОВ СП «Альянс» відсутній.

Водночас суд встановив, що 26.03.2019 між позивачем ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА» укладений договір постачання нафтопродуктів № 1206 (далі - Договір постачання), умовами якого визначені зобов`язання постачальника ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА» щодо поставки товару, які виконуються третіми особами, зокрема і вантажовідправником (а.с.198-204 т.1). Тобто умовами Договору перевезення передбачено, що товар може і не знаходиться безпосередньо у ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА», він міг виступати як посередник, трейдер тощо щодо товару.

На підтвердження поставки дизпалива позивачем надано видаткові накладні: видаткова накладна № 492 від 01.04.2019 на 33 000,00 л; видаткова накладна № 494 від 01.04.2019 на 48,00 л; видаткова накладна № 563 від 09.04.2019 на 38 000,00 л; видаткова накладна № 564 від 09.04.2019 на 38,00 л; видаткова накладна № 634 від 20.04.2019 на 37 996,00 л. Всього: 109 083,00 л. дизпалива ( а.с. 206,207,209,211,213 т.1).

При цьому рух/поставка дизпалива в резервуари позивача підтверджується наявними ТТН, які відповідають даті та об`єму дизпалива, переданого ТОВ «СТАР ОІИЛ УКРАЇНА» позивачу, а саме: ТТН № Р492 від 01.04.2019, № Р494 від 01.04.2019, № Р563 від 09.04.2019, № Р564 від 09.04.2019, № Р634 від 20.04.2019 (а.с.206,208,210,212,214 т.1).

Відомості про прийняття дизпалива від ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА» в об`ємі 109 083,00 л. у квітні 2019 року містяться у звіті про рух нафтопродуктів на АЗС матеріально-відповідальної особи позивача - ОСОБА_1 про надходження в резервуари позивача дизпалива в об`ємі 71 068,00л. з 01 по 15.04.2019 та в об`ємі 37 996,00 л. з 16 по 30.04.2019 (а.с.216,241 т.1).

Відповідно до даних бухгалтерського обліку позивача, у нього були відсутні інші контрагенти, які здійснювали постачання нафтопродуктів в 2019 році, що підтверджується Аналізом рахунку 203 (паливо та паливо мастильні матеріали) за квітень 2019р (а.с.13 т.2).

Також з матеріалів справи видно, що дизпаливо у квітні місяці 2019 року придбано лише у підприємства ТОВ «СТАР ОІЙЛ УКРАЇНА», що відображено на бухгалтерському рахунку 6315 (Розрахунки з вітчизняними постачальниками), в подальшому товар розподілене по транспортним засобам, що відображено на бухгалтерському рахунку 203 (паливо та паливо мастильні матеріали) і списано на витрати, що відображено на бухгалтерських рахунках 2361, 911, 912. Списання палива підтверджується документами, наявними в матеріалах справи та відповідачем не заперечується.

Вказані обставини доводять факт використання позивачем придбаного дизельного палива у власній господарській діяльності.

Крім того, позивачем суду надано документи, які підтверджують рух активів за вказаними господарськими операціями, зокрема виписками по рахунку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток» Дніпро за період з 27.03.2019 по 10.04.2019,з 28.03.2019 по 10.04.2019, з 01.05.2019 по 20.05.2019.

Отже, позивач надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Висновки відповідача ґрунтуються виключно на формальних недоліках до документів бухгалтерського обліку та на інформації, відображеній в інформаційних ресурсах ДПС, зокрема даних щодо кримінального провадження № 0000115, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій між позивачем його контрагентами, які мали місце у періоді, в якому проводилася перевірка, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Необхідність доведення правомірності свого рішення суб`єктом владних повноважень закріплене і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз матеріалів справи, встановлених судом обставин та правових норм при застосуванні до правовідносин дає підстави вважати, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

Суд оцінюючи висновок податкового органу про відсутність факту реального вчинення господарських операцій зазначає, що він вмотивований посиланням на проведені заходи податкових інспекцій, на обліку в яких знаходяться суб`єкти господарювання контрагентів позивача. Однак в силу статті 70 КАС України судження органу державної податкової служби України про нереальність укладених суб`єктом господарювання правочинів не може бути визнано належним, допустимим і достатнім доказом невідповідності правочинів вимогам закону.

До того ж, певна податкова інформація, одержана від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак, не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності не відбувалося отримання платником податків від його контрагента товарів (роботи, послуг).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Втім відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його безпосереднього постачальника, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваної юридичної особи; судових рішень; вироку по кримінальній справі щодо контрагентів позивача, в якому досліджувались господарські операції позивача з ТОВ ТТК «Континент» та ТОВ « СТАР ОІЙЛ Україна»; не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект або інших відомостей, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Приватного підприємства «Новгород - Сіверські Аграрні Інвестиції» підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 12496,22 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 16.03.2020 № 0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Приватного підприємства "Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції" судовий збір в розмірі 12496,22 грн (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто шість грн) 22 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення №1342 від 24.03.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції", вул.Вокзальна,15, м.Новгород-Сіверський, Чернігівська область,16000, .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області вул. Реміснича, буд.11, м.Чернігів,14000, ю.

Повний текст рішення виготовлено 17 серпня 2020 року.

Суддя І.І. Соломко