Справа № 120/1843/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

03 серпня 2020 р. Справа № 120/1843/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом:

ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні)

09.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Того ж дня, представником відповідача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Відповідна заява мотивована тим, що позивач дійсно проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та 10.05.2016 року був виключений зі списків частини та всіх видів грошового забезпечення. При цьому, як стверджує представник відповідача, позивач проти виключення його зі списків військової частини не заперечував та у зв`язку з цим до командування не звертався. Разом із тим, з даним позовом до суду звернувся лише у квітні 2020 року, тобто після 3 років та 7 місяців. За таких обставин, представник відповідача вказує, що оскільки спірні правовідносини виникли під час та внаслідок проходження військової служби позивачем, строк звернення до суду в розумінні ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) становить лише один місяць. За таких обставин вважає, що оскільки позивач у позовній заяві жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду не навів, тому дана позовна заява має бути залишена без розгляду згідно статті 123 КАС України.

Розглянувши подану представником відповідача заяву про залишення позовної заяви без розгляду, та ознайомившись із наявними матеріалами, що містяться у справі, суд доходить наступних висновків.

Так, згідно з частиною першою та другою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга та третя статті 122 КАС України).

У той же час приписами частини 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що предметом судового спору у даному випадку є відмова відповідача щодо включення до розміру грошового забезпечення позивача, який було використано при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, сум щомісячної додаткової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 року №889.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, даний спір стосується обставин нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Так, суд враховує, що спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення).

Але, згідно частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При цьому суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України у справі від 15.10.2013 року за №9-рп/2013 (справа №1-13/2013) суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

За таких обставин, суд доходить висновку, що строк звернення до суду з вказаною позовною заявою не пропущено.

У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

Виходячи із підстав заявленого позову, слід дійти висновку, що позивач дізнався про порушення своїх прав уже після того, як був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини. Більше того, у даному випадку обставини щодо правомірності чи неправомірності включення щомісячної додаткової грошової винагороди до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що має значення в тому числі і щодо визначення структури грошового забезпечення, та, відповідно, і до строків звернення до суду, перебувають у безпосередньому взаємозв`язку з підставами заявленого позову, і їх повна оцінка може мати місце лише за наслідками розгляду справи по суті.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав стверджувати про пропущення позивачем строків звернення до суду у даній справі, у зв`язку з чим заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 122, 123, 248, 256, 262 КАС України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача - військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя
Секретар