Справа № 143/1490/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/1490/19

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко А.В.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

13 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника ДЕІ у Вінницькій області: Бойчука І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області Лісового Дмитра Олександровича на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 09 червня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Погребище Вінницької області, повний текст складено 12.06.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області Лісового Дмитра Олександровича, Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення -,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Лісового Дмитра Олександровича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 09 червня 2020 року позов задоволено частково, а саме: Постанову державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області, головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Лісового Дмитра Олександровича, якою позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП змінено в частині заходу стягнення; визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2019 відповідачем винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №07/085, якою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він здійснював полювання 07.12.2019 о 13:20 год. в мисливських угіддях Погребищенської РО УТМР з мисливського гладкоствольною зброєю марки МР-155 кал.12 № НОМЕР_1 без відповідних дозвільних документів, а саме: відстрільної картки на право полювання в мисливських угіддях Погребищенської РО УТМР, чим порушив п.1 ст. 20 ЗУ "Про мисливське господарство та полювання", внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.85 КУпАП.

Вказаною Постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000 № 1478-III (далі - Закон № 1478-III) право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Приписами ч.ч. 1,2 ст. 14 Закону № 1478-III визначено, що документами на право полювання (для громадян України) є:

посвідчення мисливця;

щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита;

дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо);

відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання;

паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Згідно ст. 17 Закону № 1478-III добування мисливських тварин, віднесених до державного мисливського фонду здійснюється за дозволом - ліцензією або відстрільною карткою.

Відстрільні картки видаються мисливцям користувачем мисливських угідь.

Ліцензії та відстрільні картки видаються мисливцям із зазначенням у них терміну та місця здійснення полювання з урахуванням лімітів добування мисливських тварин та пропускної спроможності мисливських угідь.

Водночас, ч.1 ст. 85 КУпАП передбачено, що порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від шести до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від тридцяти до дев`яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми чинного законодавства України та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КУпАП.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 85 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Статтею 22 КУпАП встановлюється, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Стаття не передбачає обов`язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак не звільнити особу від відповідальності у зв`язку із малозначністю.

Це пов`язано з тим, що сфера застосування ст.22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється виключно на орган, уповноважений вирішувати справу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відтак, змінюючи захід стягнення та оголошуючи позивачу усне зауваження, суд першої інстанції не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.85 КУпАП, оскільки в силу статті 222 КУпАП розгляд такої справи віднесений цим Кодексом до відання органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства та, відповідно, саме ці органи вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 КУпАП.

Таким чином, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.

Вищенаведена правова позиція також знаходить своє відображення в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а та від 26.05.2020 у справі № №520/2098/17.

Враховуючи те, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наявність складу правопорушення у діях позивача, вчинення якого не заперечується позивачем і в позовній заяві, колегія суддів дійшла висновку, що Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №07/085 від 16.12.2019, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 85 КУпАП, є законною та не підлягає скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області Лісового Дмитра Олександровича задовольнити .

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 09 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Вінницької області Лісового Дмитра Олександровича, Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.