Справа № 380/4042/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4042/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участю представника відповідача Зданевича С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) з вимогами:
- визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;
- стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 в розмірі 5925,42 грн.;
- визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, а також не включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті у січні 2018 року підйомної допомоги, у лютому 2018 року допомоги на оздоровлення, а також при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у лютому 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських»;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 06.02.2018 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013-2018 роки;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої передбачену від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
Провадження у справі суд відкрив ухвалою від 27.05.2020.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що із наданих Мостиським та Краматорським прикордонними загонами документів з питань грошового забезпечення ним встановлено. що під час проходження військової служби та звільнення із неї, протиправно на думку позивача, йому не у повному обсязі виплачено грошове забезпечення та компенсаційні виплати, право на які останній набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби.
Мостиський прокордонний загін надав відзив на позов. Позовні вимоги відповідач не визнає повністю і вважає що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Вказує, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується матеріальна допомога на оздоровлення. Також на думку відповідача, законодавством чітко визначено, що виплата додаткової грошової винагороди обраховується від місячного грошового забезпечення, тобто вона не входить до складу місячного грошового забезпечення. Щодо допомоги на оздоровлення, відповідач зазначає, що позивач помилково вважає, що він має право на одержання допомоги на оздоровлення в розмірі грошового забезпечення (не місячного) з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. Під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького складу) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років. Отже дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 , матеріальної допомоги на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди були законними та вчиненими відповідно до приписів діючого на той час законодавства.
Позивач надав відповідь на відзив Мостиського прикордонного загону.. Щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення (одноразових виплат) без врахування щомісячної винагороди, то вимоги в цій частині ґрунтуються на висновках щодо застосування норм права викладених в постановах Верховного Суду. До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.
ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відзив на позов. Викладені у позові вимоги відповідач не визнає. Звертає увагу суду, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби передбачала окремі поняття грошового забезпечення та місячного грошового забезпечення які мають різний склад. Додатково зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії що додатково підтверджує, що дана винагорода не включається в склад місячного грошового забезпечення військовослужбовців. Також відповідач робить висновок про те, що на момент обрахунку розміру підйомної допомоги військовослужбовцю винагорода за участь в АТО не входила до складових грошового забезпечення позивача. Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, то відповідач зазначає, що до складу місячного грошового забезпечення з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні не враховуються винагороди, в тому числі відповідно, винагорода визначена наказом МВС від 02.02.2016 №73. Стосовно компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, то під час особливого періоду для військовослужбовців вказана відпустка не передбачалася.
ОСОБА_1 надав відповідь на відзив Краматорського прикордонного загону. Вказує, що оскільки останні 24 місяці перед звільненням позивача додаткова грошова винагорода передбачена Постановою №889 нараховувалася і виплачувалася йому щомісяця ,що не заперечувалося та не спростовувалось відповідачем, підстави вважати таку винагороду одноразовою та нерегулярною відсутні.
В судовому засіданні по розгляду справи представник Мостиського прикордонного загону проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив у його задоволенні відмовити.
Представник позивача та Краматорського прикордонного загону в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені, про дату час та місце розгляду справи. Судом було отримано клопотання про відкладення судового засідання. Щодо такого суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про продовження розгляду справи за вказаних обставин суд керувався тим, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Враховуючи передбачені КАС України строки розгляду адміністративних справ, беручи до уваги приписи ст.119 КАС України, дослідивши обсяг наявних у справі доказів, зважаючи на те що провадження справі було відкрито 27.05.2020, суд прийшов до висновку що розгляд справи можна продовжити за наявними матеріалами.
Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази суд встановив.
ОСОБА_1 у різні періоди з 06.02.2007 року проходив військову службу у Краматорському та Мостиському прикордонних загонах.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.01.2018 №29-ос старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас (за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України про військовий обов`язок військову службу» з урахуванням п.п. «Ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) п. 1 ч. 8 ст. 26 та пп. «Б» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») та наказом цієї ж установим від 05.02.2018 №6-ос виключено зі списків особового складу, усіх видів грошового забезпечення Краматорського прикордонного загону з 06.02.2018.
Згідно довідки №30/224 від 05.02.2018 ОСОБА_1 , в період з 23.11.2017 по 05.02.2018 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
ОСОБА_1 безтерміново має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 виданим 03.04.2018.
З метою отримання інформації щодо грошового забезпечення позивача, його представник звернувся до начальника Краматорського прикордонного загону із інформаційним запитом.
Листом від 10.12.2019 №11/7791 представником позивача було отримано інформацію стосовно розрахунків при звільненні ОСОБА_1 .
З отриманих документів (архівних відомостей, копій зворотніх карток заробітної плати), позивач та його представник встановили, що під час проходження військової служби та звільнення з неї ОСОБА_1 не у повному обсязі виплачено грошове забезпечення та компенсаційні виплати. А саме: не включено щомісячну додаткову грошову допомогу (допомогу на оздоровлення, підйомну допомогу), не включено до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячну додаткову грошову допомогу, не виплачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.
Вважаючи означені дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір суд керувався наступним.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № № 2011-ХІІ.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 889 встановлено, що з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.
Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув відповідно до статті 15 Закону № 2011-ХІІ, що не заперечується відповідачем.
Спірним зокрема питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, що має включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас (за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України про військовий обов`язок військову службу» з урахуванням п.п. «Ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) п. 1 ч. 8 ст. 26 та пп. «Б» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні; щомісячна додаткова грошова винагорода позивача була встановлена Постановою КМУ від 22 вересня 2010 року № 889, та як вбачається з копії особистої картки грошового забезпечення за 2016-2018 виплачувалася ОСОБА_1 щомісяця з дня застосування Державною прикордонною службою новиї інструкції (січень 2016) року, по лютий 2018 року, тобто мала постійний характер, а тому повинна була включатися до розрахунку вказаних вище виплат.
Однак, додаткову грошову винагороду у зазначеному розмірі до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.
При цьому, застосовуючи Інструкцію № 73 як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахувано пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Ознаки щомісячної додаткової грошової винагороди, визначені Постановою КМУ від 22 вересня 2010 року № 889, відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.
Матеріалами справи підтверджується, що дана винагорода виплачувалась позивачу постійно щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його із військової служби.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Оскільки додаткова грошова винагорода на підставі Постанови КМУ від 22 вересня 2010 року № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, суд погоджується з доводами позивача проте, що підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
Отже в цій частині позов підлягає задоволенню. Суд зазначає, що за наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889
Також суд звертає увагу на наступне. Із особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , за 2016, 2017, 2018 роки вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення які іиплачено Мостиським прикордонним загоном у червні 2016 року та у лютому 2017 року і Краматорським прикордонним загоном у лютому 2018 року а також підйомної допомоги у січні 2018 року теж не включено додаткову грошову винагороду передбачену постановою №889.
З огляду на сукупний аналіз вищевказаних норм та обставин, суд приходить до висновку щ і в цій частині відповідачі діяли протиправно.
Що стосується заперечень відповідача у частині, що ОСОБА_1 в листопаді 2017 року не набув право на виплату винагороди за участь в АТО оскільки зарахований до списків особового складу 23.11.201 7, а тому при розрахунку підйомної допомоги така винагорода не може включатися до місячного грошового забезпечення слід зазначити наступне.
Виплата підйомної допомоги проведена ОСОБА_1 . Краматорським прикордонним загоном у січні 2018 року із розрахунку усіх складових грошового забезпечення (крім винагороди 889 та винагороди АТО) станом на 23.11.2017 виходячи із посади інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » II категорії (тип А) оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».
При цьому, як видно із особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2017 та 2018 роки у листопаді 2017 року Краматорським прикордонним загоном позивачу грошове забезпечення за цей місяць не виплачувалося, оскільки при вибутті із Мостиського прикордонного загону грошове забезпечення виплачено за повний місяць.
У той же час, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 05.02.2018 № 30/224 ОСОБА_1 в період із 23.11.2017 по 05.02.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: м. Краматорськ, Донецької області та згідно карток грошового забезпечення за вказаний період виплачувалась винагорода.
Із огляду, що підйомна допомога розрахована не із фактичного виплаченого грошового забезпечення за листопад 2017 року, а із видів грошового забезпечення, право на які набув ОСОБА_1 за посадою у зв`язку із призначенням по новому місцю служби 23.11.2027 та із цього часу брав безпосередню участь в АТО, то при розрахунку підйомної допомоги винагорода за участь в АТО та щомісячна винагорода, як і інші види грошового забезпечення мали б розраховуватися за повний місяць.
Щодо решти вимог позивача, суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 затверджено Перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 - 5, а також вказаною постановою Уряду затверджено Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби з місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Відповідно до додатку 4 Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 702 військовослужбовцям, які проходять службу у підрозділах, що виконують завдання з охорони державного кордону органів Держприкордонслужби встановлено додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів.
Відповідно до п. 1 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого метановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустки надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.
Відповідно до п. 11 вказаного Порядку в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.
Виходячи із послужного списку ОСОБА_1 упродовж 2013-2018 роках останній проходив військову службу у 93 та 11 прикордонних загонах Державної прикордонної служби України на посадах, які відповідно до п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 надають право на щорічну додаткову відпустку тривалістю " календарних днів.
Із матеріалів справи, щодо проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_1 із військової служби вбачається, що Краматорським прикордонним загоном не здійснено виплату останньому компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбачені п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 -2018 роки.
У той же час, із огляду на абзац 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХП. яким передбачено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, а також з урахуванням правових висновків щодо застосування норм матеріального права викладених Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 по справі № 620/4218/18, залишеної без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 Краматорський прикордонний загін зобов`язаний був провести розрахунок у зв`язку із звільненням, тобто нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки із місячного грошового забезпечення, право на яке набув позивач на день звільнення.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9 ) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на наведене, суд вважає оскаржувані дії та бездіяльність відповідачів відповідачів протиправними.
Щодо вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь конкретних грошових сум, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Оскільки нарахування та виплати військовослужбовцям належних їм відповідно норм чинного законодавства сум грошового забезпечення належить до дискреційної компетенції відповідачів - суд не може підміняти функції інших органів.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд вважає, що, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Мостиського прикордонного загону перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням проведених виплат; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2018 року та підйомну допомогу у січні 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», зобов`язання Краматорського прикордонного загонунарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських»; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої передбачену від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись ч. 5 ст. 139 КАС, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.
Керуючись ст.ст. 9, 90,139,143,241- 246,250,255,295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та лютому 2017 року передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену (збільшену) суму допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та у лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням проведених виплат.
Визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, а також не включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті у січні 2018 року підйомної допомоги, у лютому 2018 року допомоги на оздоровлення, а також при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у лютому 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2018 року та підйомну допомогу у січні 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 06.02.2018 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013-2018 роки.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції передбаченої передбачену від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».
В задоволенні решти вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення складений 14.08.2020.

Суддя В.М. Сакалош