Справа № 280/6564/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 червня 2020 року Справа № 280/6564/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: Димитрашко Д.В.

представника відповідача 2: Воєводіна С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1 Головного управління ДФС у Запорізькій області

відповідача 2 Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення№ від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 05.04.2019, № від 05.04.2019, № від 05.04.2019.

Ухвалою судді від 30.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

14.04.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.04.2020.

28.04.2020 відкладено підготовче засідання на 27.05.2020.

27.05.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ДПС у Запорізькій області, витребувано від відповідача1 додаткові докази та відкладено підготовче засідання на 23.06.2020.

Ухвалою суду від 23.06.2020 відмовлено відповідачу2 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

23.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей же день.

У судовому засіданні 23.06.2020 на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

В обгрунтування позову зазначив, що позивачем у 2006 році в рамках кредитного договору було отримано кредитні кошти від ПАТ «Укрсиббанк». 07.05.2015 набрав чинності Закон України №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», яким було визначено можливість пільгового врегулювання споживчих кредитів в іноземній валюті, яким повинні були керуватися банківські установи України. На пропозицію банку про погашення заборгованості за кредитом на пільгових умовах за програмою пільгового курсу позивачем було погашено суму кредиту. Така інформація була подана банком за формою 1ДФ. Однак, при подані податкового розрахунку до фіскальної служби, банківською установою не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, за якими до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі спрощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто відповідач розцінює таке погашення боргу як отримання позивачем додаткового блага у вигляді прощеного боргу від ПАТ «Укрсиббанк» про що зазначив у висновках акту перевірки від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 . Стверджує, що не зважаючи на заперечення позивача на акт перевірки, відповідачем було незаконно винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2019 № , №, №, а в подальшому винесено податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019 №, №, №, якими на думку позивача його двічі було притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення.

Представник відповідачів не погоджується із позовними вимогами позивача з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. № 7135), вказує, що фахівцями контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , за результатами якої оформлено акт від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 . Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки, позивачем допущено порушення вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, що полягало у недекларуванні доходу, отриманого у 2015 році як додаткове благо у вигляді основного боргу (кредиту) прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням у сумі 655 429,94 грн, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині не сплати військового збору за 2015 рік. На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019, які відповідач вважає правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Щодо податкових повідомлень-рішень винесених 27.03.2019 звертає увагу, що у зв`язку із наданням заперечень на акт перевірки їх було відкликано (скасовано) на підставі ст. пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

Судом встановлено, що 23.06.2006 між позивачем та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 80000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, на строк до 22.06.2017 для споживчих потреб (а.с. 11-20).

Як стверджує позивач 27.06.2006 між банком та позичальником ( ОСОБА_1 ) укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0, якою збільшено суму кредиту до 110 000 грн.

Станом на 10.12.2014 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 41299,61 доларів США, з яких 39239,72 доларів США (основний борг, в т.ч. прострочена заборгованість 13473,72 доларів США) та 2059,89 доларів США (прострочена заборгованість по процентам) (а.с. 37).

Листом ПАТ «УкрСиббанк» вих. №847-з/30-4 від 11.12.2015 повідомлено позивача про те, що банк гарантує, що у разі погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 23.06.2006 в розмірі не менше ніж 21 130,0 дол. США та понесені Банком витрати на примусове стягнення боргу, АТ «УкрСиббанк» анулює залишок заборгованості за вищевказаним кредитним договором і наддасть листа про зняття заборони (обтяження) АТ «УкрСиббанк» з предмету іпотеки, а саме з нежитлового приміщення (…). Лише після погашення ОСОБА_1 зазначених сум Банк ініціює завершення всіх судових проваджень за вищевказаним кредитним договором. Пропозиція є дійсною до 30 грудня 2015 року.

Позивачем у цей же день була здійснена сплата вищезазначеної заборгованості (а.с. 21) про що було складено повідомлення про анулювання боргу вих.№31-1-62/189 від 11.12.2015, у якій зазначено, що позивач є належним чином повідомлений банком про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річний податковій декларації відповідно до вимог пп. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України (а.с. 117 зворотній бік).

Одночасно банківська установа надала до контролюючого органу інформацію за формою 1ДФ із зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості за кредитом - 28047,80 доларів США, перерахованої у національну валюту України за курсом НБУ на день нарахування, що становило 655429,94 грн.

У період з 05.02.2019 по 18.02.2019 фахівцями контролюючого органу проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році, за результатом якої складено Акт від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

У висновках акту зазначено про встановлені порушення ОСОБА_1 :

-пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за 2015 у сумі 9822,31 грн.;

-пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.1 ст. 179 ПКУ не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 130355,19 грн.

На підставі акту перевірки від 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.03.2019 винесено податкові повідомлення-рішення:

-№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 12277,89 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 9822,31 грн., та за штрафними санкціями у сумі 2455,58 грн.

-№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності у сумі 162943,99 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 130355,19 грн., та за штрафними санкціями у сумі 32588,80 грн.;

-№, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн.

Разом із тим ОСОБА_1 було подано заперечення від 11.03.2019 на акт перевірки 25.02.2019 №64/08-01-13-05/ НОМЕР_1 (а.с. 50-54).

При цьому на час отримання заперечень вказані вище податкові повідомлення-рішення вже були зареєстровані в підсистемі «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» у зв`язку з відсутністю інформації про надходження вищезазначених заперечень.

За результатом розгляду заперечень податковим органом винесено нові податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019:

-№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 12277,89 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 9822,31 грн., та за штрафними санкціями у сумі 2455,58 грн.

-№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності у сумі 162943,99 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 130355,19 грн., та за штрафними санкціями у сумі 32588,80 грн.;

-№, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн.

Не погоджуючись із прийняттям відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 27.03.2019 та № від 05.04.2019, № від 05.04.2019, № від 05.04.2019 позивач звернувся до суду із цим позов про їх скасування.

Відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

У п.164.1 ст.164 ПК України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування; г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом; ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України (пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

З аналізу вищевказаних положень ПК України слідує, що доходи як додаткові блага, зокрема, матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан, забезпечують приріст активів і підлягають оподаткуванню лише за умови, якщо сума кредиту, анульована кредитором, не пов`язана з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та якщо прощена основна сума боргу (кредиту).

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий період), що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що передує за звітним, крім випавдків передбачених розділом IVцього Кодексу.

Пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

У відповідності до пункту 16-1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Позиція позивача полягає в тому, що підрозділ 1 розділу XX ПК України, згідно із Законом України № 321-VIII від 09.04.15 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», було доповнено пунктом 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

На думку позивача з вказаної норми слідує, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню.

Однак суд не погоджується із такою позицією позивача та звертає увагу, що пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню.

Проте, матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов кредитного договору №0 від 23.06.2006 щодо валюти зобов`язання.

Суд зазначає, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 по справі №805/4663/16-а.

Посилання позивача на невірне визначення розміру суми заборгованості на момент припинення кредитного договору, суд не бере до уваги, оскільки взаємовідносини між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» не є предметом спору у даній справі.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що Кредитор (банк) належним чином повідомив платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто (а.с. 117 зворотній бік) та включив суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (а.с. 122).

Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік позивачем не подавалась, та не перерахувувалися до бюджету відповідні суми податку, в тому числі і військового збору, а отже відповідачем доведено порушення позивачем пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене відповідачем правомірно, з урахуванням всіх обставин винесено податкові повідомлення - рішення від 05.04.2019 №, №, №, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити позивачу.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 27.03.2019 слід зазначити наступне.

Згідно із п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Як було встановлено судом, позивачем засобами поштового зв`язку направлено до ГУ ДФС у Запорізькій області заперечення від 11.03.2019 (вх. №25217/10 від 22.03.2019) на Акт перевірки від 25.02.2019.

При цьому на час отримання заперечень вказані вище податкові повідомлення-рішення вже були зареєстровані в підсистемі «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» .

Твердження відповідача проте, що у зв`язку з надходженням заперечень на акт перевірки відповідачем скасовано податкові повідомлення-рішення № від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 27.03.2019 не відповідають дійсності та не підтверджено жодними доказами.

За приписами п.86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже в порушення норм ст.86 Податкового кодексу України податковим органом не було враховано заперечення ОСОБА_1 на акт перевірки, не було надано відповіді на заперечення та винесено вказані вище рішення, протилежного відповідачем не доведено.

Згідно із пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Будь якого рішення контролюючого органу про скасування податкових повідомлень-рішень суду не надано.

За таких обставин вимоги позивача у частині скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2019, № від 27.03.2019, № від 27.03.2019 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 27 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення №, № та №.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , індентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1753 грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано 11.08.2020.

Суддя Н.В. Стрельніков