Справа № 240/965/20
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/965/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Скорик С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - Вітів В.А.,

представника відповідача - Кондратюк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , який діє як законний представник ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 31.05.2019 про відмову ОСОБА_2 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 06.05.2019;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_2 державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з 26.04.2019 по 27.11.2019 (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 26.06.2020, а.с.119-120).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, звернувся до відповідача із заявами та відповідним пакетом документів про призначення соціальних виплат, проте йому було відмовлено у їх призначенні у зв`язку із відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування. Вказує, що це не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 постійно проживає за адресою реєстрації. Крім того, враховуючи положення п.6 Порядку №505 відсутність позивача за фактичним місцем проживання не є підставою для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.43-47). Зазначає, що за результатами перевірки фактичного місця проживання ОСОБА_2 головним соціальним інспектором управління праці було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , він відсутній. Під час спілкування із головою сільської ради с.Бистрик в телефонному режимі стало відомо, що ОСОБА_2 немає на території України і про те, що він змінив адресу проживання на АДРЕСА_2 . За новою адресою також було проведено обстеження, але будинок був замкнений, дома нікого не було. Дані обставини перевірки було відображено у акті обстеження матеріально-побутових умов №27 від 28.05.2019. За результатами розгляду подання інспектора та вказаного акту обстеження було прийнято рішення №826 від 31.05.2019 про відмову у призначенні соціальних виплат, про що повідомлено заявника. Вважає, що управління діяло в межах наданих повноважень, а тому відсутні підстави для скасування зазначеного рішення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.06.2020 позивач подав відповідь на відзив на адміністративний позов (а.с.83-89).

26.06.2020 позивач подав заяву про зміну позовних вимог (а.с.119-120)

07.08.2020 відповідач подав відзив на заяву про зміну позовних вимог (а.с.137-138).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання проти позовних вимог заперечувала з підстав наведених у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, 06.05.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявами та відповідним пакетом документів про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та про призначення державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю (а.с.48-51).

28.05.2019 соціальним інспектором ОСОБА_3 було складено акт про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, в якому зазначено, що під час обстеження за адресою АДРЕСА_1 місце проживання ОСОБА_2 не було підтверджено. За вказаною адресою проживає сільський голова ОСОБА_4 . Під час спілкування в телефонному режимі із ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_2 на даний час немає в Україні, він поїхав на непідконтрольну територію. Також голова вказала, що ОСОБА_2 вже проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою також було проведено обстеження, але будинок був замкнений, дома нікого не було. За цією адресою було залишено повідомлення про необхідність протягом 3 робочих днів з`явитись до УПСЗН. Також у акті зазначено, що підписувати акт місцеві мешканці відмовились, коли дізнались, що ОСОБА_2 у зверненні вказав адресу АДРЕСА_1 (а.с.52).

31.05.2019 комісією про розгляду питань, пов`язаних із призначенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області вирішено відмовити в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю (протокол №11, а.с.53).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.4 Закону №1706-VII).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ст.5 Закону №1706-VII).

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України (ст.7 Закону №1706-VII).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 06.05.2019 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, про що видано довідку №1803- (а.с.7). У вказаній довідці зазначено фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 .

Дана довідка є чинною та у встановленому порядку не скасована, а тому станом на 28.05.2019 засвідчувала місце проживання внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 .

Механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визначено Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365 (далі - Порядок №365, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (п.2 Порядку №365).

Соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування (п.4 Порядку №365).

Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки (п.5 Порядку №365).

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи (п.7 Порядку №365).

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (п.8 Порядку №365).

Як встановлено судом, акт обстеження побутових умов сім`ї від 28.05.2019 підписано лише соціальним інспектором. Відсутні підписи уповноваженого представника сім`ї чи іншої особи, яка може засвідчити достовірність даних, наведених в акті.

Також суд враховує, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 у справі №826/12123/16, яка набрала законної сили 04.07.2018, визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, оскільки останні не відповідають правовим актам вищої юридичної сили. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін судом касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 20.12.2019р.).

При цьому, Верховний Суд вказав, що факт проживання особи за тим чи іншим місцем проживання не впливає на визначення її права на пенсію. Зазначена відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування (яка, відповідно до оскаржуваної постанови №365, є підставою для припинення пенсійних виплат) на законодавчому рівні не включена до підстав припинення пенсійних виплат.

Короткотривала відсутність за вказаною адресою проживання (візит до лікаря, магазину, відвідування родичів, друзів, прогулянка) можуть стати причиною для фіксації недостовірно поданої в заяві про відновлення(призначення) соціальних виплат інформації про місце її проживання.

Наслідком такої перевірки, у разі встановлення факту відсутності ВПО за фактичним місцем проживання, є припинення соціальних виплат, передбачених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погодилась із судами попередніх інстанцій, що оскаржуваними положеннями фактично введено в дію нову підставу, крім визначених Законом №1058-ІУ, для припинення виплати пенсії ВПО або відмови їх поновлення.

Одночасно з цим, суд вказав, що положення п.7 Порядку носить характер непрямої дискримінації за місцем проживання особи.

Враховуючи, що на момент складення акту обстеження від 28.05.2019, п.п.7,8 Порядку №365 були визнані нечинними у відповідача були відсутні підстави для перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, є чинним п.9-1 Порядку №365, яким передбачено, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (п.9-1 Порядку №365).

У акті обстеження від 28.05.2019 інспектором зазначено, що таке повідомлення залишено за адресою АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні було допитано у якості свідків ОСОБА_4 , яка проживає за адресою, зазначеною ОСОБА_2 у заявах щодо призначення соціальних виплат ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 , який є законним представником ОСОБА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Дані особи повідомили, що будь-яких повідомлень від представника відповідача з 28.05.2019 за місцем їх проживання не знаходили та не отримували.

Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що 28.05.2019 постійно перебував за адресою АДРЕСА_2 , оскільки робить ремонт будинку, проте в цей день соціальний інспектор не приходив за вказаною адресою.

Також свідок ОСОБА_5 , який на момент складення акту обстеження проживав за адресою АДРЕСА_1 , повідомив, що 28.05.2019 він на протязі дня перебував за місцем свого проживання та ведення господарської діяльності, проте в цей день соціальний інспектор не приходив за вказаною адресою.

Враховуючи, що акт обстеження від 28.05.2019 складено одноособово соціальним інспектором без залучення інших осіб, які б могли засвідчити достовірність даних, наведених в акті, тоді як поясненнями свідків спростовано наведені у акті обставини, суд вважає недоведеними факти проведення перевірки за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та залишення повідомлення за адресою АДРЕСА_2 .

Натомість матеріалами справи та поясненнями свідків підтверджено постійне місце проживання ОСОБА_2 станом на 28.05.2019 за адресою АДРЕСА_1 .

Зокрема, довідка №1803- від 06.05.2019 засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_4 також вказала, що ОСОБА_2 дійсно постійно проживав за адресою її реєстрації, оскільки він є далеким родичем, вона допомагала йому у оформленні статусу внутрішньо переміщеної особи та отриманні соціальних виплат. 28.05.2019 їй зателефонував представник УПСЗН, який з`ясовував місце перебування ОСОБА_2 . На що ОСОБА_4 повідомила, що він дійсно постійно проживав у її помешканні, але тимчасово виїхав на непідконтрольну територію за місцем свого попереднього проживання для отримання оригіналу свідоцтва про смерть свого батька, яке необхідне для оформлення пенсії по втраті годувальника.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 підтвердили, що ОСОБА_2 станом на 28.05.2019 дійсно постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 до закінчення ремонту будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Свідки ОСОБА_6 (завідувач фельдшерсько-акушерського пункту с.Бистрик), ОСОБА_7 (директор будинку культури с. Бистрик, проживає поряд по АДРЕСА_3 ), ОСОБА_8 (молодша медична сестра фельдшерсько-акушерського пункту с.Бистрик) також підтвердили, що ОСОБА_2 з квітня 2019 року дійсно постійно проживав у будинку сільського голови за адресою АДРЕСА_1 , потім переїхав до будинку свого опікуна ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на відповідь Державної прикордонної служби від 26.07.2019 як доказ відсутності ОСОБА_2 за місцем постійного проживання, суд оцінює критично, оскільки із вказаної відповіді щодо перетинання державного кордону України вбачається, що ОСОБА_2 в`їхав 23.04.2019, виїхав 11.05.2019, в`їхав 03.06.2019. Тобто дана особа дійсно у квітні 2019 прибула до України, тимчасово була відсутня у період з 11.05.2019 по 03.06.2019, але з 03.06.2019 постійно перебуває за місцем свого постійного проживання.

При цьому, суд зазначає, що тимчасова відсутність особи за місцем свого постійного проживання не свідчить про зміну нею постійного місця проживання.

Слід зазначити, що відповідно до п.3 ст.12 Закону №1706-VII однією із підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Тобто, даною нормою встановлено, що лише відсутність понад 60 днів за місцем проживання може бути підставою для висновку, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Тоді як, ОСОБА_2 був відсутній менше місяця за місцем свого проживання.

За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача щодо порушення ОСОБА_2 порядку повідомлення УПСЗН про зміну свого постійного місця проживання, оскільки фактично такої зміни не відбулось.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (крім осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати (п.10 Порядку №365).

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати (п.13 Порядку №365).

Водночас, як зазначалось, станом на день прийняття оспорюваного рішення (31.05.2019) даний пункт також було визнано нечинним.

Як зазначалось, оспорюване рішення прийнято на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №27 від 28.05.2019.

Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені у вказаному акті щодо відсутності ОСОБА_2 за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , визнання нечинним п.13 Порядку №365, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення від 31.05.2019, а тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Як вказувалось, 06.05.2019 ОСОБА_2 подано заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю.

Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою КМУ від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок №505).

Відповідно до п.2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 6 Порядку №505 визначено випадки, коли така допомога не призначається. При цьому, така підстава як відсутність внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання, відсутня.

Уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї (п.8 Порядку №505).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо наявності у ОСОБА_2 права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з моменту звернення, тобто з 06.05.2019.

За таких обставин, обґрунтованими є вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 06.05.2019.

Щодо соціальної допомоги особам з інвалідністю, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" від 16.11.2000 № 2109-III (далі - Закон № 2109-III) право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №537307 ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства, перша група інвалідності "Б" з 26.04.2019 (а.с.8), а тому має право на отримання державної соціальної допомоги як особа з інвалідністю.

Заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання (ст.8 Закону № 2109-IIІ).

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до вказаної статті, днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день прийому заяви з усіма необхідними документами.

Державна соціальна допомога призначається з дня звернення за її призначенням (ст.9 Закону № 2109-IIІ).

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про призначення соціальної допомоги 06.05.2019, саме з цієї дати її слід призначити.

Оскільки у позовній заяві позивач заявив вимогу щодо призначення даної соціальної допомоги з 26.04.2019, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Також суд враховує, що згідно пояснень представника відповідача, з 27.11.2019 ОСОБА_2 призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю.

З урахуванням наведеного, обґрунтованими є вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_2 державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з 06.05.2019 по 27.11.2019.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеній нормі відповідачем не доведено правомірність свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо допуску рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

За змістом статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Отже, негайному виконанню підлягають рішення у майнових спорах про присудження виплати (стягнення) вже нарахованих платежів (допомог, пенсій, заробітної плати тощо).

Разом з тим, у даній справі розглядаються вимоги про зобов`язання відповідача призначити соціальні виплати, тобто рішення суду рішення буде мати зобов`язальний характер, оскільки позивач звернувся до суду з немайновими вимогами, відповідно воно не підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 31.05.2019 про відмову ОСОБА_2 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 06.05.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_2 державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з 06.05.2019 по 27.11.2019.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 13 серпня 2020 року