Справа № 640/4164/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року місто Київ №640/4164/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., суддів: Шрамко Ю.Т., Клименчук Н.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження ( у порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проКабінету Міністрів України визнання протиправною та нечинною постанови від 22.08.2018 №649,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить суд визнати протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Щодо питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що оскаржувана постанова суперечить статті 129-1 Конституції України, відповідно до якої рішення суду є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Позивачем наголошено на тому, що у відповідача були відсутні повноваження на встановлення порядку виконання рішення суду, та не надано повноважень змінювати порядок виконання рішення суду, оскільки таке виконання передбачене Законом України "Про виконавче провадження", а приймаючи Постанову від 22.08.2018 №649, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, та фактично дозволив Пенсійному фонду України не виконувати рішення судів щодо пенсійних виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/4164/20, призначено підготовче засідання та зобов`язано Кабінет Міністрів України у строк до 13.03.2020 надати суду докази опублікування оголошення щодо оскарження постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 у строки та в порядку, передбаченому статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем 13.03.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що спірна постанова прийнята відповідачем відповідно до визначених законом повноважень та норм Регламенту. Також відповідачем зазначено про те, що заканодавчо передбачена процедура виконання рішень судів не може бути обмежена лише існуючим нормативно-правовим актом, однак у зв`язку з необхідністю врегулювати окремі процедурні аспекти виконання окремої категорії рішень судів, Урядом в межах повноважень, прийнято Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. В свою чергу, позивачем хибно ототожнено поняття "добровільного" та "примусового" виконання судових рішень. Крім того, правовідносини врегульовані оскаржуваною Постановою від 22.08.2018 №649 виникають лише між Пенсійним фондом України та його територіальними органами. Вказані правовідносини виникають лише з метою чіткого підрахунку сум, які підлягають виплаті за рішенням суду. В свою чергу, необхідність перевірки підрахованих територіальним органом пенсійного забезпечення грошових сум зумовлена нормами бюджетного законодавства стосовно виділення коштів з Державного бюджету України. А тому, виходячи з доводів представника відповідача, оскаржувана Постанова від 22.08.2018 №649 не врегульовує та не встановлює жодних дій правовідносин між органами пенсійного забезпечення та стягувачами за рішеннями судів, тому позивач не є учасником правовідносин, на яких розповсюджується дія оскаржуваного акта. Крім того, позовна заява мотивована лише тією обставиною, що органом державної виконавчої служби було повернуто позивачеві виконавчий документ, що не є належним доказом протиправності оскаржуваної постанови Уряду.

В матеріалах справи містяться докази опублікування Кабінетом Міністрів України оголошення щодо оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Щодо питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" в адміністративній справі №640/4164/20.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2020 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №640/4164/20 та визначено, що розгляд адміністративної справи №640/4164/20 по суті буде проводитись колегією суддів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 закрито провадження в адміністративній справі № 640/4164/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України в частині вимог щодо визнання протиправними та нечинними пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Щодо питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Розгляд справи відкладався у зв`язку із запровадженням карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та у зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

Під час судового розгляду справи судом розгляд справи відкладався, у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, у зв`язку із запровадженням карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та у зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

З урахуванням клопотань сторін розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі №400/542/19 позов ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області задоволено, зокрема, зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 01.11.2018 відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакулою І.А. від 16.05.2019 відкрито виконавче провадження №591219643 з примусового виконання рішення суду від 21.03.2019 у справі №400/542/19.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакулою І.А. від 06.09.2019 виконавчий документ у справі №640/542/19 повернуто стягувачу.

Як зазначає позивач, виконавчий лист йому було повернуто, однак рішення суду не було виконано, проте прийнявши оскаржувану постанову, відповідач фактично змінив порядок виконання рішення суду, оскільки таке виконання передбачене Законом України "Про виконавче провадження", а приймаючи Постанову від 22.08.2018 №649, останній вийшов за межі наданих йому повноважень, та фактично дозволив Пенсійному фонду України не виконувати рішення судів щодо пенсійних виплат.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Відповідно до пункту 10 Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Вважаючи оскаржувану Постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Частиною другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Так, перевірка законності цих актів полягає у з`ясуванні їх відповідності законам України.

Підставами для прийняття судом рішення щодо незаконності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність правовим актам вищої юридичної сили; порушення встановленої законом процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення повноважень при їх прийнятті.

При цьому, обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі, або можливість порушення такого права в межах правовідносин, які врегульовує такий нормативно-правовий акт.

З огляду на те, що матеріали справи містять докази здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі зазначеного вище судового рішення, однак не містять доказів виплати такої пенсії на виконання рішення суду, суд вважає, що позивач є учасником правовідносин, врегульованих оскаржуваною постановою.

Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Основоположними принципами діяльності Кабінету Міністрів України є дотримання верховенства права, законності, поділу державної влади, безперервності, колегіальності, солідарної відповідальності, відкритості та прозорості відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII, діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення праві і свобод людини та громадянина, запобігання та протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

При цьому, Положення про Пенсійний фонд України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року, визначає, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Одними із основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; внесення пропозицій Міністру щодо формування державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 1 параграфа 32 глави 2 розділу 4 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем`єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.

Частиною 3 статті 48 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, є порушенням бюджетного законодавства.

З метою забезпечення створення механізму виконання рішень судів з питань нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, для погашення існуючої заборгованості з їх виконання, Пенсійним фондом України розроблено відповідний проект постанови Уряду.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII Уряд на основі та на виконання Конституції та законі України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти: постанови та розпорядження.

Суд зазначає, що оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2020 закрито провадження в адміністративній справі № 640/4164/20 в частині вимог щодо визнання протиправними та нечинними пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Щодо питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", в даному випадку дослідженню в даній справі підлягає пункт 3 оскаржуваної Постанови.

Крім того, вказаною Постановою затверджено "Порядок погашення заборгованості із пенсійних виплат за рішенням суду".

Зокрема, зазначений Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Так, у відповідності до пункту 3 Порядку погашення заборгованості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України "Щодо питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" від 22.08.2018 №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Одночасно пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вимогами статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Суд наголошує, що й до моменту прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, було визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень в порядку черговості надходження таких документів.

Крім того, пунктом 6 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі - Порядок №649), передбачено, що перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

У відповідності до пункту 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Відповідно до частин 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2018 року № 280 "Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України", Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2018 року № 280 "Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України", Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; здійснює у межах повноважень, передбачених законом, контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З огляду на викладене, Пенсійний фонд України наділений повноваженням щодо здійснення контролю за додержанням законів його територіальними органами, в тому числі шляхом проведення перевірки правильності нарахування належної до виплати заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Одночасно підпунктом 4 пункту 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2018 року № 280 "Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України" визначено, що Пенсійний фонд України для виконання покладених на нього завдань має право: утворювати комісії та робочі групи.

З огляду на викладене, утворення в Пенсійному фонді України комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду відповідає завданням Пенсійного фонду України.

Крім того, суд наголошує, що в даному випадку має місце деталізація бюджету Пенсійного фонду на 2018 рік шляхом доповнення позицією "погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішеннями суду", що не є свідченням порушення прав позивача, адже в даному випадку має місце визначення напрямку цільового використання коштів, а не обмеження розміру бюджетних асигнувань.

Прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови дозволяє забезпечити виконання рішень судів з питань нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, погашення існуючої заборгованості з їх виконання, а також приводить у відповідність видаткову частину бюджету Пенсійного фонду України із врахуванням випадків, необхідних для забезпечення виплати вказаних виплат за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі №640/3903/19.

З приводу доводів позивача про те, що оскаржувана Постанова суперечить статті 129-1 Конституції України, суд зазначає, що в межах адміністративного провадження можуть розглядатись спори про визнання нечинними та незаконними нормативно-правових актів виключно на предмет їх законності, тобто невідповідності правовим актам вищої юридичної сили.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частино першою статті 150 Конституції України передбачено, що до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) актів Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) актів Кабінету Міністрів України.

Одночасно суд звертає увагу на приписах статті 55 Закону України "Про Конституційний Суд України", відповідно до яких конституційною скаргою є подане до Суду письмове клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень), що застосований в остаточному судовому рішенні у справі суб?єкта права на конституційну скаргу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про Конституційний Суд України" суб?єктом права на конституційну скаргу є особа, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України (його окремі положення) суперечить Конституції України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо вирішення судових витрат розгляду не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Іщук І.О.

Судді Шрамко Ю.Т.

Клименчук Н.М.