Справа № 260/1723/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1723/19 пров. № А/857/3288/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 260/1723/19 (головуючий суддя Микуляк П.П., час ухвалення 15:00 год., м. Ужгород, повний текст складений 12 лютого 2020 року) за адміністративним позовом Воловецького колективного підприємства ,,Агрошляхбуд до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2019 року Воловецьке колективне підприємство ,,Агрошляхбуд звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області за № ЗК363/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-131 від 05 листопада 2019 року про накладення штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Рішенням від 28 січня 2020 року Закарпатський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК363/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-131 від 05.11.2019 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі фактичні обставини, на підставі яких була винесена постанова від 04.10.2019 року № ЗК363/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-131 про накладення штрафу на Воловецьке колективне підприємст во ,,Агрошляхбуд в частині не оформлення трудових відносин з ОСОБА_1 , дав невірну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи.

Так, відповідач стверджує, що під час інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_2 працював у Воловецькому колективному підприємст ві ,,Агрошляхбуд з 12 квітня 2017 року. Однак, згідно наказу від 16.05.2017 року № 42 ОСОБА_2 з 17.05.2017 року був прийнятий на посаду механіка з посадовим окладом згід но штатного розпису в ,,Ужгородський асфальтобетонний завод, який знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Гранітна, 48 та є структурним підрозділом Воловецького колективного підрозділу ,,Агрошляхбуд.

25 квітня 2017 року ОСОБА_2 надав старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Ужгородському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшому лейте нанту поліції Дужар В. М. письмове пояснення, в якому зазначив, що 25 квітня 2017 року біля 09:20 год. громадянин ОСОБА_3 прийшов в ,,Ужгородський асфальтобетонний завод та підійшов до електрощита з молотком і почав збивати навісний замок. Після цього, у електрощиті збив три пломби. Про даний факт заявник відразу по телефону повідомив ПрАТ ,,Закарпаттяобленерго, проте останні ніяк не відреагували. Наступне по відомлення було надіслано до Ужгородського відділу поліції.

З приводу вищенаведеного, директор Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 пояснив, що чує про це вперше, позаяк на території вищеназ ваного підприємства послуги по охороні майна надає ТзОВ ,,Агентство безпеки СБМ відповідно до договору про надання послуг охорони майна від 06.04.2017року № 182.

Враховуючи, що відповідно до наказу від 16.05.2017 року № 42 ОСОБА_2 був прийнятий на роботу з 17.05.2017 року, а фактично працював з 12.04.2017 року по 16.05.2017 року без укла деного з ним трудового договору, то адміністрація підприємства ,,Агро шляхбуд порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що директор Воловецького КП ,,Агрошляхбуд допустив до виконання роботи вищезгада ну особу без укладання з ним письмового трудового договору та без повід омлення територіального орану ДФС про прийняття працівника на роботу, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Воловецьке КП ,,Агрошляхбуд подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити рішення без змін, а вимоги апеляційної скарги відхилити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу про проведення інспекційних відвідувань від 19 вересня 2019 року №168, виданого на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 (а.с.58), направлення на проведення інспекційного відвідування від 20 вересня 2019 року № 772 (а.с.59), головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області Севч В.Є здійснив перевірку за зверненням про порушення трудового законодавства відповідно до змісту звернення.

За наслідками перевірки інспектор склав Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЗК363/1371/АВ від 04 жовтня 2019 року (а.с.60-63).

В Акті зазначено, що в ході інспекційного відвідування, згідно до письмового звернення гр. ОСОБА_2 та копії пояснення, отриманого старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції від 25.04.2017 року, було встановлено, що директор Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 допустив гр. ОСОБА_2 до виконання роботи без укладення з ним трудового договору та не повідомив територіальний орган ДФС про прийняття працівника на роботу. При цьому головний державний інспектор Управління Держпраці в Закарпатській області посилався на письмове звернення та копію пояснення громадянина ОСОБА_2 ..

На підставі Акту інспекційного відвідування, інспектор видав Припис про усунення виявлених порушень №ЗК363/1371/АВ/П від 18 жовтня 2019 року, яким зобов`язав директора Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 усунути порушення частин 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме зобов`язав укласти трудові договори з найманими працівниками в письмовій формі та видати накази (розпорядження) та усунути порушення, передбачене Постановою Кабінету Міністрів України № 413, а саме про прийом працівників повідомити органи ДФС.

В подальшому, на підставі Акту інспекційного відвідування та припису про усунення порушень, перший заступник начальника Управління Держпраці в Закарпатській області Грицик В.І. виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК363/1371/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-131 від 05.11.2019 року, якою наклав на Воловецьке КП ,,Агрошляхбуд штраф у розмірі 125190,00 грн.

Крім того, під час інспекційного відвідування інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення № ЗК363/137/АВ/П/ПТ від 04 жовтня 2019 року, в якому зазначив, що директор Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 допустив до виконання роботи гр. ОСОБА_2 на підприємство - асфальтний завод, без укладання з ним трудового договору, чим порушив вимогу передбачену ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2019 року провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності директора Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП (а.с. 164).

При цьому, було встановлено ряд фактів та обставин, які стосуються скаржника та товариства, де він працював. Зокрема, встановлена дата прийняття особи на роботу, направлення повідомлення про прийняття працівника на роботу та інші.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був допущений до виконання робіт саме до укладення з ним трудового договору.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України ,,Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 ,,Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність ознак трудових правовідносин між Воловецьким КП ,,Агрошляхбуд та ОСОБА_2 з 12 квітня 2017 року по 17 травня 2017 року.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_2 подав директору Воловецького КП ,,Агрошляхбуд письмову заяву про прийняття його на роботу механіком відповідно до штатного розпису. Заява містить підпис ОСОБА_2 без дати та резолюцію директора, датовану 16.05.2017.

Згідно наказу директора Воловецького КП ,,Агрошляхбуд № 42 від 16.05.2017 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду механіка АБЗ з 17.05.2017 року. Цього ж дня, підприємство позивача надіслало до ДФС повідомлення про прийняття ОСОБА_2 на роботу. З табелю обліку використання робочого часу за травень 2017 року слідує, що ОСОБА_2 виконував роботу на посаді механіка, починаючи з 17.05.2017 року.

Вказане свідчить про те, що трудовий договір з ОСОБА_2 був укладений 16.05.2017 року у відповідності до вимог трудового законодавства, а до роботи він приступив з 17.05.2017 року.

Доводи відповідача щодо допущення ОСОБА_2 з 12.04.2017 базуються виключно на поясненнях самого ОСОБА_2 , викладених ним у зверненні до Управління Держпраці в Закарпатській області та письмовому поясненні, наданому ОСОБА_2 25 квітня 2017 року старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Ужгородському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшому лейте нанту поліції Дужар В. М.

Інших доказів, на підтвердження факту допуску позивачем ОСОБА_2 до роботи з 12.04.2017 без укладення трудового договору, відповідач, на якого в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, не надав.

Пояснення дільничному не є належним доказом, оскільки відповідно до ч.2 ст.72 КАС України доказами є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Відповідач також не перевірив належним чином пояснення директора Воловецького КП ,,Агрошляхбуд щодо здійснення охорони майна підприємства ТзОВ ,,Агентство безпеки СБМ; не перевірив чи перебував ОСОБА_2 у квітні 2017 року з вказаним товариством у трудових відносинах, чи виконував певні роботи у товаристві на підставі цивільно-трудових угод, тощо.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем факту допуску підприємством позивача громадянина ОСОБА_2 до роботи з 12.04.2017 без укладення трудового договору.

На користь таких висновків суду першої інстанції свідчить також постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2019 року, якою провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності директора Воловецького КП ,,Агрошляхбуд ОСОБА_4 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Вказаною постановою встановлено відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був допущений до виконання робіт до укладення з ним трудового договору.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, відсутність доказів допущення ОСОБА_2 до виконання робіт у квітні 2017 року до укладення з ним трудового договору підтверджена у даній адміністративній справі та у справі про адміністративні правопорушення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 260/1723/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 14.08.2020.