Справа № 540/2143/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2143/19

Головуючий в І інстанції: Василяка Д.К.

Дата та місце ухвалення рішення: 24.12.2019 р.

м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Херсонської області, в якому просив визнати протиправними діями та бездіяльністю розгляд прокуратурою Херсонської області скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Президента України від 03.09.2019 року без виконання вимог скаржників про надання їм можливості ознайомитись з матеріалами перевірки цього звернення, незабезпечення реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», ненадання обґрунтованої відповіді про результати такої перевірки і прийнятого рішення по суті оскаржуваних порушень законодавства України; зобов`язати прокуратуру Херсонської області забезпечити можливість ознайомитись ОСОБА_1 з матеріалами проведеної перевірки скарги від 03.09.2019 року та вжити організаційні заходи для забезпечення явки в судові засідання сторін по кримінальній справі № 666/4472/14-к за правилами, встановленими законодавством України.

У доповненні до адміністративного позову від 10.10.2019 року позивач просив суд поновити порушені прокуратурою процесуальні права, передбачені ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», а не права та інтереси інших осіб.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що позов обґрунтований черговим порушенням положень ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», що є системним з боку прокуратури Херсонської області на протязі 2009-2019 років в частині ненадання йому повної та об`єктивної відповіді не тільки на попередні заяви та скарги на протиправність дій прокурорів у кримінальній справі по кредитній спілці «Кредит-енерго», з якої у 2008-2010 роках викрадені депозитні вклади людей, в тому числі його, які не повернуті за поверхневого досудового розслідування, проведеного у 2009 році прокуратурою, а й ненаданням можливості використати права, передбачені ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» в повному обсязі.

Апелянт вважає, що його звернення до Президента України від 03.09.2019 року з проблемою, створеною слідством прокуратури у справі № 500061-09 (на даний час № 666/4472/14-к), лист відповідача від 30.09.2019 року не містить відповідей на питання в частині: незаконного позбавлення прав на участь в досудовому та судовому розслідуваннях зазначеної кримінальної справи, шляхом відмови слідства прокуратури у визнанні його потерпілим; відсутності належних реагувань керівництва прокуратури на порушення кримінального процесуального законодавства при веденні досудового слідства справи; процесуальне незабезпечення слідством повернення викрадених коштів шляхом своєчасного арешту майна боржника та підозрюваних у скоєнні цього злочину осіб.

На думку апелянта, рішення, дії у справі кредитної спілки є протиправною поведінкою і бездіяльністю відповідача, у яких містяться складові процесуальних порушень норм ЦК, законів «Про звернення громадян», «Про прокуратуру» та ін.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що Закон України «Про прокуратуру» зобов`язує посадових осіб органів прокуратури дотримуватись Конституції України та діяти у відповідності до вимог цього Закону, інших законів України, забезпечувати сумлінне виконання покладених державою функцій, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань відповідно до їх повноважень, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Проте, на думку апелянта, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, взяв до уваги неправдиві відомості, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, у якому приховані факти відмови визнати позивача потерпілим у кримінальній справі «Кредит-енерго», системних порушень процесуальних і матеріальних прав у цій справі на протязі 2009-2019 років.

Позивач вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що прокуратурою не створювалось і не чинилось перешкод в кримінальному провадженні щодо позбавлення права позивача як заявника. На думку апелянта судом першої інстанції не з`ясовано, що на його заяву від 22.07.2009 року № 28757 щодо викрадених коштів з КС «Кредит-енерго» постановою старшого слідчого прокуратури від 03.08.2009 року відмовлено визнати позивача потерпілим у справі.

Також позивач зазначив, що 25.11.2019 року, 06.12.2019 року та 09.12.2019 року розгляд справи відкладався за створених представником відповідача причин, а 09.12.2019 року судом було запропоновано сторонам написати заяви про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, що і було зроблено сторонами. Позивач вважає, що він був введений судом в оману та позбавлений процесуального права на усне пояснення по суті спору, чим порушено п. 8 ст. 262 КАС України.

З огляду на викладене, апелянт в поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року та визнати рішення і дії прокуратури Херсонської області протиправною бездіяльністю в частинах: - неповної і необ`єктивної відповіді (лист від 30.09.2019 року № 04/2/4-1668-14) на питання і вимоги, доведені скаргою ОСОБА_1 . Президенту України (скарга від 03.09.2019 року); - ненадання Савошу С.Я. можливості бути присутнім при розгляді скарги, брати участь в перевірці скарги, знайомитись з результатами перевірки викладених у скарзі обставин; постанови від 03.08.2009 року про відмову визнати ОСОБА_1 потерпілим у кримінальній справі № 500061-09; - неефективним досудового розслідування даної кримінальної справи, ненадання повних відповідей на звернення по суті кримінальної справи у 2009-2019 роках.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.09.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Президента України із скаргою, щодо тривалого досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні № 0000033, в якому позивач має статус потерпілого.

Листом від 09.09.2019 року № 22/051095-21 Департаментом з питань звернень громадян Офісу Президента України ОСОБА_1 повідомлено, що звернення надіслано за належністю з листом від 09.09.2019 р. № 22/051095-21 на розгляд у межах компетенції до Генеральної прокуратури України.

Генеральною прокуратурою України листом від 18.09.2019 року № 04/2/2-р-19 звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спрямовано до прокуратури Херсонської області для перевірки доводів, викладених у зверненні, за наявності порушень вжити заходів реагування.

За результатами розгляду зазначеного звернення, 30.09.2019 року прокуратурою Херсонської області надано заявникам відповідь за № 04/2/4-1068-14, в якій повідомлено, що тривалий судовий розгляд обумовлений неявкою потерпілих у судові засідання, які викликаються Херсонським міським судом Херсонської області, а також зміною колегії суддів. Також повідомлено, що прокуратурою області на адресу Херсонського міського суду направлено лист з метою вжиття заходів до прискорення судового розгляду вказаного кримінального провадження. Також, заявнику роз`яснено, що ст. 106, 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження та роз`яснення право на звернення із скаргою до Вищої ради правосуддя.

Вважаючи, що прокуратурою Херсонської області не надано обґрунтованої відповіді на звернення, та не забезпечено при розгляді скарги прав, передбачених Законом України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР) звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Згідно ст. 16 Закону № 393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР закріплено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Так, зазначеною статтею встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення та ін.

Статтею 24 Закону № 393/96-ВР визначено, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 прокуратурою Херсонської області своєчасно надано обґрунтовану відповідь по суті порушеного у скарзі питання.

В поданому позові позивач посилався на те, що у поданій ним скарзі зазначено також про невжиття, в тому числі прокуратурою, оперативних заходів для встановлення усіх злочинців, які викрали з КС «Кредит-енерго» та КС «Альфа-кредит» грошових коштів для притягнення їх до кримінальної відповідальності, повернення вкладів законним власникам, допущення прокуратурою проведення неякісного досудового слідства, внаслідок чого громадянам було відмовлено у визнанні потерпілими, що було усунено лише через 5 років. Також посилався на бездіяльність державної виконавчої служби щодо вжиття заходів для заміни в судовому порядку сторін виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 12 Закону № 393/96-ВР, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи встановлено, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 0000033 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 306 КК України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що питання, які виникають під час досудового розслідування кримінального провадження, оскарження дій, бездіяльності слідчого, прокурора вирішуються в порядку, передбаченому главою 26 КПК України.

Таким чином, питання пов`язані із оскарженням дій (бездіяльності) прокурора під час досудового розслідування не може бути предметом розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Те саме стосується вимоги позивача зобов`язати прокуратуру Херсонської області вжити організаційні заходи для забезпечення явки в судові засідання сторін по кримінальній справі № 666/4472/14-к за правилами, встановленими законодавством України.

Так, розгляд кримінальних справ відноситься до компетенції, зокрема, місцевих загальних судів. При цьому, повноваженнями щодо судового виклику учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою, відповідно до ст. 134 КПК України, наділений саме суд.

З огляду на викладене вимога про зобов`язання саме відповідача вжити заходи для забезпечення явки в судові засідання сторін по кримінальній справі є безпідставною.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на порушення відповідачем вимог ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».

В свою чергу, зазначеною статтею передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Вказані права громадянин може реалізувати у будь-який час. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено обов`язок органу державної влади чи місцевого самоврядування на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

В даному випадку позивачем ані у поданій скарзі, ані у інших письмових зверненнях не висловлено конкретного прохання до органу, що розглядає скаргу запросити його на розгляд скарги, ознайомити його з матеріалами перевірки, з огляду на викладене, такий обов`язок у органу не виник.

Суд першої інстанції вірно встановив, що у скарзі заявник не конкретизував свої вимоги, зазначивши лише про надання йому можливості скористатися правами, передбаченими ст. 18 Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений можливості скористатись наданими ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» правами, а, відповідачем будь-яких перепон у реалізації позивачем таких прав не здійснювалось. При цьому, конкретного волевиявлення щодо реалізації конкретного права, передбаченого ст. 18 зазначеного вище Закону позивачем не здійснено.

При цьому, в апеляційній скарзі позивачем помилково розцінено висновок суду про відсутність доказів чинення прокуратурою перешкод у реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» як висновок про не створення перешкод в кримінальному провадженні щодо позбавлення права позивача на визнання його потерпілим у кримінальному провадження. Судом першої інстанції не надавалась та не могла бути надана оцінка діям прокуратури при здійсненні досудового розслідування в рамках кримінального провадження з підстав, зазначених вище.

Колегія суддів також звертає увагу, що предметом розгляду даної адміністративної справи є саме дотримання прокуратурою Херсонської області вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення позивача від 03.09.2019 року, а тому надання оцінки доводам апелянта щодо системних порушень з боку прокуратури Херсонської області на протязі 2009-2019 років в частині ненадання йому повної та об`єктивної відповіді на попередні заяви та скарги виходить за межі предмету розгляду даної адміністративної справи.

Також в рамках розгляду даної адміністративної справи не може досліджуватись правомірність дій прокурорів у кримінальній справі по кредитній спілці «Кредит-енерго».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стосовно посилань апелянта щодо порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд даної адміністративної справи був призначений на 25.11.2019 року за правилами спрощеного позовного провадження. В подальшому розгляд справи відкладався, зокрема, з 25.11.2019 року на 06.12.2019 року та з 06.12.2019 року на 09.12.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони по справі були належним чином сповіщені про дату, час та місце судового засідання по розгляду даної справи, призначеного на 09.12.2019 року та з`явились у судове засідання, однак, подали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 8 статті 262 КАС України визначено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В свою чергу, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 3 статті 194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що в даному випадку сторони по справі скористались наданим їм правом та подали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження за їх відсутності, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, в тому числі, і частини 8 статті 262 КАС України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.08.2020 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька