Справа № 640/12321/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Чаку Є.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру із боржника ОСОБА_1 на користь стягувача - Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» звернулося до суду із заявою, у якій просило замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 03 липня 2013 року № 1569 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме - замінити ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року вказану заяву було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції». Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду заяви, що є обов`язкового підставою для скасування прийнятого судового рішення. Також ОСОБА_1 просить врахувати, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» раніше зверталося до Окружного адміністративного суд міста Києва із аналогічною заявою, яку було повернуто без розгляду з посиланням на те, що вона не підлягає розгляду адміністративним судом. Крім того скаржник заперечує наявність правових підстав для задоволення заяви, адже ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» не надало доказів переходу прав вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до заявника. ОСОБА_1 наголошує на тому, що за умовами договору право вимоги переходить до нового кредитора після перерахування коштів, проте заявник не надав доказів здійснення оплати.

ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому підтвердило, що дійсно у березні 2020 року зверталося до Окружного адміністративного суд міста Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку було повернуто і роз`яснено право на звернення до суду із такою заявою в порядку цивільного судочинства. Разом з тим Деснянський районний суд міста Києва також закрив провадження у справі за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, роз`яснивши право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства. Також представник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» зазначив, що заява підлягала розгляду в скорочені строки, що зумовило особливості виклику зацікавлених осіб у судове засідання. Крім того заявник просить суд врахувати, що за умовами договору про відступлення прав вимоги ціна договору підлягає сплаті до моменту набуття чинності договором. У свою чергу договір набуває чинності після його підписання. Відтак підписаний сторонами договір про відступлення прав вимоги є належним підтвердження переходу відповідних прав до нового кредитора.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» був направлений запит з проханням надати засвідчену копію протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких стало ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та на підставі якого у подальшому укладено договір про відступлення прав вимоги від 05 лютого 2020 року № 2149/К, а також засвідчену копію платіжного доручення (платіжних доручень) щодо перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» коштів у розмірі 11262556 грн 13 коп. до ПАТ «Дельта Банк». Запитувані документи були надані до суду в повному обсязі.

Під час судового засідання представник скаржника підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник заявника в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що постановою Головного державного виконавця від 31 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 52054471 на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 03 липня 2013 року № 1569. Вказаний виконавчий документ передбачає звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1102895 грн 19 коп.

Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» в подальшому було укладено договір про відступлення прав вимоги від 05 лютого 2020 року № 2149, що зареєстрований приватним нотаріусом Черленюх А. В. за № 217.

За умовами вказаного договору ПАТ «Дельта Банк» відступає на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» права вимоги банку до позичальників та заставодавців (іпотекодавців) і поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору (серед яких зазначений також ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), із яким ПАТ «Дельта Банк» укладено іпотечний договір від 24 квітня 2008 року № 2619/0408/88-012-Z-001.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилами ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що у разі вибуття стягувача у виконавчому провадженні внаслідок відступлення права вимоги, заміна сторони, що вибула, її правонаступником здійснюється саме в судовому порядку.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, визначений у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 3 ст. 1 ст. 3 вказаного Закону до переліку таких рішень віднесені також виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Закон України «Про виконавче провадження» також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України «Про виконавче провадження» покладено саме на адміністративні суди, колегія суддів приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів також враховує, що за правилами ч. 4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 03 липня 2013 року № 1569 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок узгоджується також із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 та від 26 лютого 2020 року у справі № 826/7981/17.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» надало достатні пояснення і докази на підтвердження факту правонаступництва прав вимоги за іпотечним договором від 24 квітня 2008 року № 2619/0408/88-012-Z-001.

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог заявник надав засвідчені копії договору про відступлення прав вимоги від 05 лютого 2020 року № 2149/К з додатком, повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення прав за договорами (купівлю-продаж прав вимоги) від 10 лютого 2020 року № 10/02-28, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 06 лютого 2020 року, а також Інформацію про виконавче провадження № 52054471.

ОСОБА_1 вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» зобов`язане було також надати документ, який підтверджує фактичне перерахування коштів ПАТ «Дельта Банк», адже за змістом п. 2 договору від 05 лютого 2020 року № 2149/К новий кредитор набуває права вимоги в день укладення договору, але не раніше моменту отримання банком коштів у повному обсязі.

Разом з тим, згідно з п. 4 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 11262556 грн 13 коп. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

У свою чергу п. 14 договору від 05 лютого 2020 року № 2149/К передбачає, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) та нотаріального посвідчення.

Отже за умовами договору від 05 лютого 2020 року № 2149/К перерахування коштів за відступлені права вимоги здійснюється до підписання і нотаріального посвідчення такого договору.

Відповідно, надавши до суду першої інстанції засвідчену копію нотаріально посвідченого і підписаного сторонами договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» підтвердило вибуття ПАТ «Дельта Банк» з виконавчого провадження та необхідністю його заміни на нового кредитора.

Крім того під час апеляційного розгляду справи заявник на запит суду також надав копію протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року та копію платіжного доручення від 28 січня 2020 року № 2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» перерахувало ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 11262556 грн 13 коп. згідно з протоколом № UA-ЕА-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

Водночас колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що ухвала суду від 15 червня 2020 року була постановлена в порушенням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд заяви.

Як раніше зазначалося, Кодекс адміністративного судочинства України прямо не визначає порядок розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів і не встановлює кола осіб, яких належить повідомляти про розгляд зазначеного питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Зазначена норма права визначає коло осіб, які повідомляються про розгляд питання про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання саме судового рішення. До них належать державний виконавець, заінтересована особа (особа, яка звернулася з відповідною заявою) та учасники справи (позивач, відповідач та третя особа). ОСОБА_1 до кола таких осіб не належить.

Відтак визначення кола осіб, яких належить повідомити про розгляд заяви щодо заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів покладається на розсуд суду.

Суд першої інстанції ухвалою від 11 червня 2020 року обґрунтовано вирішив призначити розгляд заяви у судовому засіданні та запропонувати, зокрема ОСОБА_1 надати письмові пояснення.

Разом із тим матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 судової повістки чи повідомлення його в інший спосіб про дату, час і місце розгляду заяви та надання можливості надати пояснення.

Обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, що визначені у п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 317 КАС України, стосуються розгляду і вирішення справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання чи особи, не залученої до участі у справі.

У свою чергу абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України встановлює загальне правило, відповідно до якого порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Погоджуючись із тим, що суд першої інстанції повинен був повідомити ОСОБА_1 про дату, час і місце вирішення заяви про заміну сторони виконавчого провадження на виконання власної ухвали від 11 червня 2020 року, колегія суддів вважає можливим застосувати абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України та залишити без змін ухвалу суду від 15 червня 2020 року, оскільки встановлене порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2020 року про заміну сторони у виконавчому провадженні - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Є.В. Чаку

Л.Т. Черпіцька

Постанова складена у повному обсязі 13 серпня 2020 року.