Справа № 676/525/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/525/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк В.В.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

13 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Кам`янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил за № 4553/20900/19 від 14 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.01.2020 року в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабаком В.Я. було винесено Постанову в справі про порушення митних правил за № 4553/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.5 ст.481 Митного Кодексу України та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил № 4553/20900/19 від 29.11.2019 року та Постанови в справі про порушення митних правил за № 4553/20900/19 від 14.01.2020 року, вбачається, що 28.11.2019 року близько 23 год. 40 хвилин у зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «червоний коридор», в напрямку «виїзд з України», в`їхав тягач марки «Volvo FH4XT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Республіка Польща) VIN код НОМЕР_2 з напівпричепом марки «Кoegel», реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Польща) VIN НОМЕР_4 , під керуванням гр.України ОСОБА_1 , який слідував з України до Республіки Польща в службових справах та, який надав контрольний талон для проходження митного контролю по «червоному коридору» серії ТЕС № 094952.

Під час здійснення митних формальностей, згідно до інформації електронної бази автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» ДФСУ «Перетин кордону транспортним засобом» було встановлено, що гр.України ОСОБА_1 18.10.2019 року о 17 годині 29 хвилин ввіз на митну територію України тягач марки «Volvo FH4XT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Республіка Польща) VIN код НОМЕР_2 з напівпричепом марки «Кoegel», реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Польща) VIN НОМЕР_4 , через пост пропуску «Рава-Руська - Хребенне» » митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС у митному режимі «тимчасового ввезення терміном до двадцяти днів для комерційного призначення» і повинні були бути доставлені до органу доходів і зборів на кордоні 07.11.2019.

Фактично, вищевказані транспортні засоби, гр. України ОСОБА_1 вивозив за межі митної території України 28.11.2019 року.

На думку митного органу, водій гр. України ОСОБА_1 перевищив строк зворотного вивезення транспортних засобів, ввезених на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення до 20 днів» більше, ніж на двадцять діб, але не більше, ніж на тридцять діб, чим допустив порушення митних правил, передбачених ч.5 ст.481 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності вказаної вище Постанови в справі про порушення митних правил за № 4553/20900/19 від 14.01.2020, з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, тощо.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, законодавець зобов`язує посадову особу Митниці, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, з`ясовувати під час провадження такої справи, крім іншого, винність особи в його вчиненні, а також чи підлягає вона адміністративній відповідальності з урахуванням її пояснень та наданих документів в обґрунтування таких пояснень.

Так, відповідач вважає, що позивачем вчинено порушення митних правил, передбачених ч.5 ст.481 МК України, а саме: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб.

Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари або транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 МК України та в Додатках В.1-В.9,С, Д до Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Враховуючи положення чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що орган доходів і зборів в кожному конкретному випадку повинен встановити строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення і його кінцеву дату та довести такий встановлений строк особі, яка ввозить транспортний засіб, у доступний для неї спосіб, що повинне бути підтверджене доказами.

В порушення наведених норм законодавства, відповідачем не доведено складу правопорушення за ч.5 ст.481 МК України, позаяк у протоколі та постанові відсутні посилання на докази, які б вказували, який саме строк тимчасового ввезення транспортних засобів було встановлено органом доходів і зборів в даному конкретному випадку, під час ввезення тягача та напівпричепу на територію України 28.11.2019 року та кінцеву дату цього строку.

Крім того, відсутні докази, що встановлений у конкретному випадку строк був доведений належним чином до позивача (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та про такий встановлений строк ОСОБА_1 був обізнаний.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на припущеннях посадової особи митного органу, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень митних правил в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 МК України є недоведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Тож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.