Справа № 240/11997/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 серпня 2020 року м. Житомир

справа № 240/11997/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 у адміністративній справі за первісним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного військового комісаріату та Хорошівського (Червоноармійського) районного військового комісаріату про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення, -

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість у розмірі 8031,42 грн.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

09 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом (здав до відділення поштового зв"язку), у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ №13 від 29.02.2016 Червоноармійського районного військового комісаріату про результати проведення службового розслідування правомірності виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за контрактом в частині військовослужбовця ОСОБА_1 .

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, у справі №240/11997/19 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року провадження по справі №240/11997/19 зупинено до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі №240/11997/19.

Згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі №240/11997/19, справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 30.04.2020 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, до спільного розгляду з первісним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у справі №240/11997/19 та призначено підготовче засідання у справі 11 червня 2020 року.

У зустрічному позові ОСОБА_1 (з урахуванням заяви від 30.01.2020 за вх.№2467/20) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №13 виданий 29 лютого 2016 року військовим комісаром Червоноармійського районного військового комісаріату Житомирського обласного військового комісаріату про результати проведення службового розслідування правомірності виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за контрактом в частині військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- стягнути з Житомирського обласного військового комісаріату кошти у розмірі 3862,10 грн, які безпідставно утримані із грошового забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

13 травня 2020 року та 21 травня 2020 року від позивача за первісним позовом - ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли до суду клопотання (за вх.№15806/20 та за вх.№16845/20, відповідно) аналогічного змісту, про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що 09.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №13 від 29.02.2016.

Вказує, що відповідно до зазначеного наказу молодший сержант ОСОБА_1 притягнутий до матеріальної відповідальності, у зв"язку із чим з нього щомісячно здійснювалось грошове утримання у розмірі 20% від грошового забезпечення до повного погашення згідно з його особистим рапортом від 26.02.2015, тобто обов"язок відшкодування надмірно виплачених грошових коштів ОСОБА_1 не оспорювався, оскаржуваний наказ був відомий.

Тому просить суд залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 про скасування наказу №13 від 29.02.2016 Червоноармійського районного військового комісаріату про результати проведення службового розслідування в частині військовослужбовця ОСОБА_1 та стягнення безпідставно утриманих з його грошового забезпечення коштів.

У визначений день та час, 07.08.2020, представник позивача за первісним позовом - ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув до суду, однак перед початком судового засідання, через канцелярію суду, подав заяву (за вх.№28878/20), у якій просив суд, зокрема, здійснити розгляд клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_1 , у визначений день та час не прибув до суду, однак 03.08.2020 надіслав до суду заяву (за вх.№27930/20), у якій просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Співвідповідач за зустрічним позовом - Хорошівський (Червоноармійський) районний військовий комісаріат ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений день та час, у підготовче судове засідання 07.08.2020, свого уповноваженого представника до суду не направив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, відповідно ч.9 ст.205 та ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути клопотання Житомирського обласного військового комісаріату в порядку письмового провадження.

Суд розглянувши заявлене клопотання, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши доводи клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки цей спір виник з проходження позивачем публічної служби, до спірних правовідносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до адміністративного суду.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлений КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити також, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, і пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу військового комісара Червоноармійського районного військового комісаріату від 29.02.2016 №13 «Про результати проведення службового розслідування правомірності виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за контрактом, а саме: молодшому сержанту ОСОБА_1 , солдату ОСОБА_2 та відшкодування завданих державі збитків» під час проведення розслідування встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №406 у Червоноармійському районному військовому комісаріаті здійснювались заходи щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у зв"язку з прийняттям на військову службу за контрактом.

Під час службового розслідування встановлено, що 27.10.2015 головним спеціалістом відділення офіцерів запасу і кадрів Червоноармійського районного військового комісаріату державним службовцем ОСОБА_3 на вимогу вищого керівництва було помилково видано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у зв"язку з прийняттям на військову службу за контрактом, в тому числі і молодшому сержанту ОСОБА_1 - 11893,52 грн.

За результатами службового розслідування начальнику відділення офіцерів запасу і кадрів наказано надати відповідні документи до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для здійснення щомісячного утримання з молодшого сержанта ОСОБА_1 у розмірі 20% від грошового забезпечення до повного погашення згідно з його рапортом (а.с.11-13).

Рапортом від 26.02.2015, військовослужбовець ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Червоноармійського районного військового комісаріату із рапортом, у якому зазначив, що 29.10.2015 йому було помилково нараховано кошти у розмірі 11893,52 грн, у зв"язку з чим просить утримувати вище вказану суму шляхом відрахування 20 % з щомісячного грошового забезпечення до їх повного погашення (а.с.24).

Проте суд зауважує, що зважаючи на обставини справи та наявні у суду матеріали, дата підписання ОСОБА_1 рапорту 26.02.2015 є технічною помилкою із зазначенням «2015 року», оскільки як свідчать матеріали справи помилкова виплата коштів ОСОБА_1 мала місце у жовтні 2015 року, а лютий 2015 року (дата підписання рапорту про відрахування помилково сплачених коштів) передує події нарахування коштів.

З огляду на викладене, належною датою підписання рапорту про відрахування із грошового забезпечення ОСОБА_1 помилково нарахованих у жовтні 2015 року коштів є лютий 2016 року.

Отже, саме з даного моменту, лютий 2016 року, ОСОБА_1 мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, а саме про наявність наказу №13 від 29.02.2016 Червоноармійського районного військового комісаріату про результати проведення службового розслідування щодо військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі якого у ОСОБА_1 стягнуто кошти у розмірі 3862,10 грн.

Проте, ОСОБА_1 зазначає, що із даним наказом його ніхто не ознайомлював.

Суд зауважує, що Житомирський обласний військовий комісаріат звернувся до Червоноармійського районного суду Житомирської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у справі №292/383/19. Згідно з постановою Житомирського апеляційного суду від 20.11.2019 провадження у справі №292/383/19 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення безпідставно утриманих коштів з грошового забезпечення військовослужбовця, - закрито (а.с.28-36, 37-40).

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що у справі №292/383/19 Червоноармійським районним судом Житомирської області 28.05.2019 винесено ухвалу про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №13 від 29.02.2016 та стягнення безпідставно утриманих коштів з грошового забезпечення військовослужбовця, в частині позовних вимог - про скасування наказу військового комісара Червоноармійського районного комісаріату № 13 від 29.02.2016.

Вказана ухвала мотивована тим, що позов у вказаній частині позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки згідно зі ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 203-205).

Суд зауважує, що вказана ухвала прийнята Червоноармійським районним судом Житомирської області у відкритому судовому засіданні за участю відповідача за первісним позовом - ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов до висновку, що з 28 травня 2019 року ОСОБА_1 достеменно був обізнаний, як про існування наказу військового комісара Червоноармійського районного комісаріату №13 від 29.02.2016, так і про підсудність позову про скасування вказаного наказу.

До Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 із зустрічним позовом звернувся 09.01.2020 (здав зустрічну позовну заяву до відділення поштового зв"язку) (а.с.75).

Беручи до уваги наведене, суд дійшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо того, що про порушення своїх прав та інтересів він дізнався лише після отримання 26.12.2019 позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах розгляду даної адміністративної справи, є безпідставними та такими, що спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

На переконання суду, позивач мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

Щодо наявності будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Поважними причинами пропуску строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними доказами, та доданих до неї матеріалів.

ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутися за захистом порушеного права у строки, встановлені ч.5 ст.122 КАС України.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наслідки порушення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що підстави для звернення до Житомирського окружного адміністративного суду із зустрічним позовом виникли у ОСОБА_1 з 28.05.2019, а із зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 09.01.2020, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.

Щодо клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

У вищевказаних положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Проте, наведена норма міститься у Кодексі законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, статтею 233 КЗпП України визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Частиною 1 ст.233 КЗпП України визначено, зокрема, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим частиною другою цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Оскільки норми частини другої статті 233 КЗпП України є спеціальними, прямо встановлюють предмет (заробітна плата) судового захисту, то вони мають пріоритет над нормами частини 5 статті 122 КАС України.

Таким чином, під час розв`язання публічно-правових спорів про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (грошового забезпечення, тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці потрібно застосовувати положення частини другої статті 233 КЗпП України, тобто строки звернення до суду у цій категорії спорів не застосовуються.

Отже, право на заробітну плату (грошове забезпечення) не обмежується строком на звернення за судовим захистом і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З іншою заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зустрічним позовом із зазначенням причин пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 до суду не звертався.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов до висновку про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу військового комісара Червоноармійського районного військового комісаріату «Про результати проведення службового розслідування правомірності виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за контрактом, а саме: молодшому сержанту ОСОБА_1 , солдату ОСОБА_2 та відшкодування завданих державі збитків» №13 від 29.02.2016, та часткове задоволення клопотання Житомирського обласного військового комісаріату.

Отже, підсумовуючи викладене, суд продовжує розгляд первісного позову із зустрічним позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення.

Керуючись статтями 72, 80, 122, 123, 180, 183, 240, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 у адміністративній справі за первісним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного військового комісаріату та Хорошівського (Червоноарміського) районного військового комісаріату про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення, - задовольнити частково.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 у адміністративній справі за первісним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного військового комісаріату та Хорошівського (Червоноарміського) районного військового комісаріату про визнання протиправним та скасування наказу та стягнення безпідставно утриманого грошового забезпечення, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу військового комісара Червоноармійського районного військового комісаріату «Про результати проведення службового розслідування правомірності виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за контрактом, а саме: молодшому сержанту ОСОБА_1 , солдату ОСОБА_2 та відшкодування завданих державі збитків» №13 від 29.02.2016, - залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко