Справа № 200/4329/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р. Справа№200/4329/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

03.10.2018 року він звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно ч.2 п.2 ст. 114 Закону України від 03.10.2017 №2148-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", Закону України від 09.07.2003 №1058-1У "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10 жовтня 2018 року відповідачем було винесено рішення №91 про відмову в призначенні пенсії.

Період роботи з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року не зараховано до пільгового стажу з наступних причин.

Оскільки, архівним закладам не надано право підтверджувати пільговий характер роботи, при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, на виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та п.4 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, діє Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, та розглядаються заяви про підтвердження стажу пільгової роботи або про відмову в його підтвердженні в разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Документи на Комісію надаються територіальними управліннями Пенсійного фонду України в містах та районах Донецької області у випадках, коли пільговий стаж роботи, підтверджений архівними довідками ліквідованих підприємств, є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно наявної в довідках АОА "Тындатрансстрой" інформації відсутні підстави до направлення документів гр. ОСОБА_1 на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Період роботи в КП «Служба єдиного замовника» з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за цей період.

Страховий стаж роботи гр. ОСОБА_1 складає 39 років 06 місяців 13 днів, із них пільговий стаж роботи за списком №2 - 4 роки 01 місяць 12 днів.

За таких обставин гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Згідно наданих документів право на пенсію за віком набуде після досягнення 60 років ".

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, просить суд

визнати неправомірними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи період роботи з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та періоду роботи з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року, при ухвалені рішення №91 про відмову в призначені пенсії від 10.10.2018 року,

зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу роботи період з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та періоду роботи з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року на підприємстві КП "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради,

зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву №1478 від 03.10.2018 року із врахуванням висновків суду по даній справі.

У зв`язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позовна заява була залишена без руху. Позивачу був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом надання суду доказів сплати судового збору в належному розмірі.

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 21 липня 2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

06 серпня 2020 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області заперечує щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до пільгового стажу періоду роботи з 01.03.1985 по 14.07.1992 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та періоду роботи з 06.10.2015 по 26.11.2015, при ухваленні рішення №91про відмову в призначенні пенсії від 10.10.2018 з наступних підстав.

Під час розрахунку стажу для призначення ОСОБА_1 пенсії встановлено відсутність необхідних документів для зарахування 1 року роботи за 1 рік та 6 місяців до загального страхового стажу в період роботи в районі Крайньої Півночі з 01.03.1985 по 31.12.1990 на СМП-595 треста «Тиндатрансстрой».

Таким чином, ОСОБА_1 для підтвердження пільгового стажу необхідно надати управлінню трудову книжку з відповідними записами у ній, або письмовий трудовий договір, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Але важливою умовою для зарахування такого стажу роботи до пільгового є підтвердження щодо користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно- правовими актами.

Вказані відомості підтверджено записами у трудовій книжці, але штамп про пільговий стаж роботи, а саме зарахування 1 року роботи за 1 рік 6 місяців, відсутній. Тому записи у трудовій книжці при відсутності необхідного штампу не є підтвердженням роботи на пільгових умовах в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто для отримання додаткової пільги у вигляді зарахування 1 року роботи за 1 рік 6 місяців, укладення письмового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є обов`язковою умовою.

Письмові трудові договори Позивачем до Торецького ОУПФУ надані не були, тому 1 рік роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, управлінням не зараховувався за 1 рік 6 місяців, оскільки відсутнє документальне підтвердження права позивача користування пільгами, передбаченими Указом від 10.02.1960.

період роботи в районі Крайньої Півночі з 01.03.1985 по 14.07.1992 на СМП-595 треста «Тындатранстрой» також не враховано управлінням до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював на СМП-595 треста «Тындатрансстрой»:

- з 01.03.1985 по 31.08.1990 на посаді зварника 4 розряду;

- з 01.09.1990 по 14.07.1992 на посаді газоелектрозварника.

Посади «зварник» та «газоелектрозваник» належать до професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пільгових довідок та наказів про атестацію також не було надано, тому Торецьким ОУПФУ не було зараховано період роботи ОСОБА_1 з 01.03.1985 по 14.07.1992 на СМП-595 треста «Тындатрансстрой» до пільгового стажу роботи за посадами, професіями, передбачених Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, з позовних вимог позивача, відповідачу не зрозуміло, яким чином ОСОБА_1 хоче зарахувати період роботи з 01.03.1985 по 14.07.1992 на СМП-595 треста «Тындатрансстрой» до пільгового стажу роботи: 1 рік роботи як 1 рік та 6 місяців до загального страхового стажу або як пільговий стаж роботи за посадами «зварник» та «газоелектрозваник», передбачених Списками, що дає право на достроковий вихід на пенсію.

Під час розрахунку стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 не було враховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року в КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради на виробництві житлово- експлуатаційної дільниці №5 в якості електрогазозварника у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць.

Відповідач наполягає, що ОСОБА_1 порушено строк звернення до адміністративного суду.

Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ясинуватським МРВ УМВС України в Донецькій області 29.05.2002 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 (а.с.4-6).

Відповідач, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є юридичною особою , 85200 Донецька обл., місто Торецьк, вулиця Дружби, 22 та суб`єктом владних повноважень.

Згідно рішення № 91 про відмову в призначенні пенсії від 10.10.2018 року, страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 39 років 06 місяців 13 днів, із них пільговий стаж роботи за списком № 2 - 4 роки 01 місяць 12 днів. (а.с.7-9)

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював на СМП-595 треста «Тындатрансстрой»:

- з 01.03.1985 по 31.08.1990 на посаді зварника 4 розряду;

- з 01.09.1990 по 14.07.1992 на посаді газоелектрозварника.

Згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року працював на підприємстві КП "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради.

Щодо строків звернення до суду.

Відповідач в адміністративному позові наполягав, що ОСОБА_1 порушено строк звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено судом під час розгляду справи, не зарахування періоду роботи для призначення пенсії є протиправними діями суб`єкта владних повноважень.

Отже, згідно з нормами частини другої статті 46 Закону № 1058-IV звернення позивача до суду не може бути обмежено будь-яким строком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка Україною підписана, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року, дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19 лютого 1993 року, яким дозволено застосовувати пільгу про обчислення стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору, тим самим на рівні міжнародних угод, укладених між Україною та Росією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов`язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при численні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 року № 1908-VII передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до частини 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 р. та статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 р., надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах і місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 530/п-28 від 16 грудня 1967 року період роботи у зазначених місцевостях зараховувався до загального трудового стажу у наступному порядку: за період з 01 березня 1960 року - один рік роботи зараховувався за один рік і 6 місяців; за період з 01 серпня 1945 року до 01 березня 1960 року один рік роботи зараховувався за два роки, якщо робітник мав право на пільги у відповідності з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року. Пільгове обчислення трудового стажу відповідно до зазначених Указів поширювалось лише на робітників, які уклали письмові трудові договори про роботу на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях, на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на пільги. Таким документом був і письмовий договір, який укладався із робітниками і службовцями, що прибували для роботи на Крайню Північ.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17 (К/9901/10363/18).

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пенсії і яка підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувана відмова відповідача в розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року як трудовий стаж, зароблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців з дня звернення.

Щодо періоду роботи в КП «Служба єдиного замовника» з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року, який не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за цей період, суд зазначає наступне.

Правова позиція щодо можливості включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством роботодавцем викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі 21-307а14, від 26 жовтня 2016 року у справі № 174/603/15-а та від 21 лютого 2018 року у справі К/9901/20098/18 (352/547/16-а).

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

При цьому: відповідальність за несвоєчасне та якісне проведення покладається на керівника підприємства.

Згідно П.6 Порядку, атестація робочих місць передбачає, крім іншого, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих міець, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Таким чином, згідно діючого законодавства обов`язок проведення атестації робочих місць покладено на її керівників, а тому її не проведення не може позбавити мене як громадянина України конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання врахування певного періоду роботи на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу роботи період роботи з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та періоду роботи з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року, при ухвалені рішення №91 про відмову в призначені пенсії від 10.10.2018 року,

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до стажу роботи період з 01.03.1985 року по 14.07.1992 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, та періоду роботи з 06.10.2015 року по 26.11.2015 року на підприємстві КП "Служба єдиного замовника" Авдіївської міської ради,

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) повторно розглянути заяву №1478 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 03.10.2018 року із врахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 22) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 13 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков