Справа № 640/4553/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року м. Київ № 640/4553/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з січня 2017 року по червень 2018 позивач проходив службу в органах податкової міліції, під час якої позивачу нараховувалось грошове забезпечення, з якого утримувався податок на доходи фізичних осіб, однак відповідачем протиправно не вчинено відповідних дій, спрямованих на виплату позивачу рівноцінної та повної компенсації втрат доходів на зазначену суму утриманого з його грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки з 01.01.2017 до Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких не передбачено виплату компенсації втрат суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних особами рядового і начальницького складу податкової міліції.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 28.10.2015 по 08.06.2018 проходив службу у податковій міліції у Головному управлінні ДФС у м. Києві.

Відповідно до наказу від 08.06.2018 № 626-0 «По особовому складу податкової міліції» звільнено 08.06.2018 ОСОБА_1 , капітана податкової міліції, старшого слідчого першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві з посади та податкової міліції в запас за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ

Позивачем зазначається, що до грудня 2016 року позивачу щомісячно виплачувалася грошова компенсація утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, але, починаючи з січня 2017 року, проведення таких виплат було припинено.

Відповідно до довідок ГУ ДФС у м. Києві про доходи від 08.05.2019 №№ 05/383, 05-384 за період роботи позивача у Головному управлінні ДФС у м. Києві з його грошового забезпечення було утримано податку з доходів фізичної особи на загальну суму 34838,36 гривень.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати компенсації утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (надалі по тесту також - грошова компенсація) визначається положеннями Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Пунктом 2 Порядку №44 було визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

У свою чергу, з 03.06.2017 і на даний час зазначене положення Порядку № 44 викладене у наступній редакції, зокрема: грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

За змістом пунктів 3-6 Порядку № 44 слідує, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (надалі по тексту також - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

При цьому, суд враховує те, що вказані правовідносини, починаючи з 01.01.2011 врегульовані також Податковим кодексом України.

Зокрема, у період до 01.01.2017 пункт 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачав, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Наведена редакція правової норми Кодексу свідчить, що до 01.01.2017 особи рядового і начальницького складу органів податкової міліції були віднесені до відповідної категорії громадян, яким суми податку на доходи фізичних осіб, що утримувалися з їх грошового забезпечення, спрямовувалися на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів.

Водночас, з 01.01.2017, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII, пункт 168.5 статті 168 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, а саме: суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Тобто, починаючи з 01.01.2017 особи рядового і начальницького складу органів податкової міліції виключені із переліку відповідної категорії громадян, яким суми податку на доходи фізичних осіб, що утримувалися з їх грошового забезпечення, спрямовуються на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Абзацом дев`ятим пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1797-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України, серед іншого, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак, станом на день звільнення позивача зі служби відповідні зміни щодо виключення осіб рядового і начальницького складу органів податкової міліції із переліку відповідної категорії громадян, не внесені до пункту 2 Порядку №44.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Пунктом 5 статті 5 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Спірні правовідносини врегульовано виключно нормами пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та положеннями Порядку №44. Отже, оскільки згідно із ієрархією джерел права Закон це нормативно-правовий акт, що має вищу юридичну силу щодо інших актів, які повинні видаватись на основі Закону, для вирішення даної справи слід застосовувати саме пункту168.5 статті 168 Податкового кодексу України як правовий акт, положення якого мають вищу юридичну силу по відношенню до пункту 2 Порядку № 44.

Варто відзначити також й те, що Порядок № 44 не відповідає положенням Податкового кодексу України не тільки щодо пункту 2, але й в інших його положеннях, зокрема, пункт 3 містить посилання на Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», який втратив чинність 01.01.2011 з прийняттям Податкового кодексу України.

Cуд відхиляє посилання позивача на положення абзацу третього пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1797-VIII щодо набрання чинності нормами, пов`язаними із функціонуванням податкової міліції, тільки після прийняття та набрання чинності законом, який визначає інший центральний орган виконавчої влади з аналогічними повноваженням, оскільки зазначеною нормою визначено вичерпний перелік положень Податкового кодексу України, набрання чинності яких відтерміновується. При цьому, норми пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України у зазначеному переліку відсутні.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання скаржника на порушення статті 24 Конституції України в частині наявності дискримінації, оскільки нерозповсюдження дії норми щодо особливостей порядку утримання та сплати (перерахування) податку для певних категорій громадян на осіб рядового і начальницького складу податкової міліції - не вказує на дискримінаційне поводження відносно скаржника.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно застосовував положення пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, в редакції Закону №1797-VIII, при нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення працівника податкової міліції за період з 01.01.2017 по 08.06.2018.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 820/4516/18 та від 23.10.2019 у справі № 520/4613/19.

Зокрема, Верховний Суд у вказаних постановах зазначив, що передбачена пунктом168.5 статті 168 Податкового кодексу України компенсація утриманої з грошового забезпечення (грошових винагород та інших виплат) суми податку на доходи фізичних осіб здійснюється за рахунок таких сум, тобто законодавцем встановлено особливості утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб для наведених у цьому пункту осіб. Тому спірні правовідносини врегульовано податковим законодавством, а саме - Податковим кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 та пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов