Справа № 640/10011/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 серпня 2020 року м. Київ № 640/10011/20

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить:

1) визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Офісу Генерального прокурора при розгляді моєї скарги про скасування незаконного наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора України Махніцького О.І. від 26.02.2014 року № 98к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградської області за власним бажанням в порядку ст. 38 Кодексу законів про працю України з 28.02.2014 року та увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури Кіровоградської області - протиправною.

2) Зобов`язати Офіс Генерального прокурора вчинити певні дії, а саме: скасувати незаконний наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора України Махніцького О.І. від 26.02.2014 року № 98к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградської області за власним бажанням в порядку ст. 38 Кодексу законів про працю України з 28.02.2014 року та увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури Кіровоградської області; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградської області з 28.02.2014 та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

3) Стягнути з Офісу Генерального прокурора на мою користь витрати по сплаті судового збору.

4) Усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАСУ, стягнути за рахунок відповідача.

5) Допустити негайне виконання судового рішення в частині:

- скасування наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора України Махніцького О.І. від 26.02.2014 № 98к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградської області за власним бажанням в порядку ст. 38 Кодексу законів про працю України з 28.02.2014 року та увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури Кіровоградської області та поновлення мене на посаді прокурора Кіровоградської області з 28.02.2014;

- стягнення на мою користь середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дати отримання вказаної ухвали.

26.05.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку на звернення до суду позивач вказав на те, що з метою досудового врегулювання даного спору з відповідачем, ним 04.03.2020 року подано до Офісу Генерального прокурора обґрунтовану скаргу щодо незаконності наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора України Махніцького О.І. від 26.02.2014 року №98к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградської області за власним бажанням (стаття 38 КЗпП України) з 28.02.2014 року увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури цієї області.

Розглянувши подану заяву позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо поважності причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу позивача на те, що строк звернення до суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотанні про поновлення строку звернення до суду та, як наслідок повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. 123, п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

2. Позовну заяву повернути позивачу.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська