Справа № 500/322/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/322/20

13 серпня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Черніцького І.Р.

відповідача приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.10.2019 у виконавчому провадженні №57933221.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що передане стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №607/1838/15-ц, що видав 11.12.2018 Тернопільський міськрайонний суд наступне майно: каменеобробне обладнання у кількості 4 одиниць Многопіл ТGQ-160 з 5-ма полотнами без сегментів діаметром 1,6 м., однопильний верстат для різки блоків ZQJ-160 з одним полотном без сегментів діаметром 1,8 м., два полірувальних верстати JL-2500 з двома комплектами інструментів, що знаходяться за адресою: Житомирська область, Хорошівський район, с. Радичі на загальну суму 248055,00 грн. належить не лише боржнику ОСОБА_2 , а й позивачці ОСОБА_1 , оскільки вказане майно, є спільною власністю подружжя. Вказує, що жодних зобов`язань у виконавчому провадженні №57933221 перед стягувачем не має. Однак, приватний виконавець Мелих А.І. при винесенні спірної постанови в повній мірі не з`ясував сімейного стану боржника ОСОБА_2 та не встановив чи не придбане каменеобробне обладнання під час шлюбу та чи мають інші особи речові права (в т. ч. право власності) на таке майно згідно чинного законодавства України. З огляду на наведене, зокрема належність їй із ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності каменеобробного обладнання, котре оскаржуваною постановою відчужено та передано у власність третій особі - стягувачу у виконавчому провадженні №57933221 право позивача як співвласника даного каменеобробного обладнання підлягає захисту шляхом визнання постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 21.10.2019 протиправною та її скасування.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Призначено у справі судове засідання на 13.02.2020.

В порядку статті 205 КАС України розгляд справи відкладався на 24.02.2020 і 04.03.2020.

04.03.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №500/322/20 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду 02.07.2020 і згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана Мартиць О.І.

07.07.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду прийнято до провадження справу №500/322/20 та призначено судове засідання на 17.07.2020.

17.07.2020 розгляд справи не відбувся, про що складено секретарем судового засідання довідку, судове засідання відкладено на 27.07.2020.

27.07.2020 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві від 21.02.2020.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі ОСОБА_2 як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, визнано явку позивача ОСОБА_1 обов`язковою, розгляд справи відкладено на 13.08.2020.

В судовому засіданні 13.08.2020 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 в суд не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутності за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, оцінивши подані докази в їх сукупності суд встановив наступні обставини.

11.12.2018 Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1105350,00 грн. основного боргу, 189077,47 грн. інфляційних втрат та 88706,96 грн. - 3% річних, а всього 1383134,43 грн., а також 3434,76 грн. судового збору.

17.12.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа №607/1838/15-ц.

Пунктом 2 даної постанови зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича перебуває виконавче провадження АСВП №57933221 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду №607/1838/15-ц від 11.12.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1105350,00 грн. основного боргу, 189077,47 грн. інфляційних втрат та 88706,96 грн. - 3% річних, а всього - 1383134,43 грн., стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3434,76 грн. судового збору.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Такі приписи не обмежують його повноважень на здійснення виконавчих дій, але водночас зобов`язують використовувати свої правомочності в спосіб, щоб не порушувати права чи законні інтереси, зокрема, фізичних осіб.

03.05.2019 до приватного виконавця Мелиха А.І. звернувся із заявою стягувач ОСОБА_3 з інформацією про те, що боржник володіє рухомим майном, а саме каменеобробним обладнанням, що підтверджується копією договору купівлі-продажу обладнання №19/09/11 від 25.10.2011 та копією квитанції до прибуткового касового ордера №77 від 26.10.2012 та дане майно знаходиться за адресою: Житомирська область, Хорошівський район, територія сільської ради Радицька.

10.05.2019 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою місцезнаходження майна боржника ОСОБА_2 , Житомирська область, Хорошівський район, с. Радичі, та проведено опис майна боржника - каменеобробне обладнання у кількості 4 од., а саме: Многопіл TGQ-160 з 5-ма полотнами без сегментів діаметром 1,6 м., однопильний верстат для різки блоків ZQJ-160 з одним полотном без сегментів діаметром 1,8 м., два полірувальних верстати JL-2500 з двома комплектами інструментів, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника №57933221.

18.05.2019 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, для участі у виконавчому провадженні з метою надання висновку з питань ринкової вартості каменеобробного обладнання, у кількості 4 од., а саме: Многопіл TGQ-160 з 5-ма полотнами без сегментів діаметром 1,6 м., однопильний верстат для різки блоків ZQJ-160 з одним полотном без сегментів діаметром 1,8 м., два полірувальних верстати JL-2500 з двома комплектами інструментів, що належить боржнику ОСОБА_2

08.07.2019 на адресу приватного виконавця надійшов висновок про вартість майна ТОВ "Захід-експерт", складений 03.07.2019, про те, що проведені дослідження, здійснений аналіз та виконані розрахунки дозволяють зробити висновок, що вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 496111,00 грн. та звіт за підписом оцінювача Гайдамахи І.М.

08.07.2019 згідна листа за вих. №663, боржника ОСОБА_2 повідомлено про результати визначення вартості шляхом направлення відповідного повідомлення разом із копією висновку про вартість рекомендованим листом за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

15.07.2019 описане та арештоване майно боржника передано на електронні торги, про що сформовано заявку та передано ДП "СЕТАМ" для виконання.

Протоколами проведення електронних торгів №424057 від 07.08.2019, №428365 від 28.08.2019 та №432140 від 18.09.2019 електронні торги визнані такими, що не відбулись у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

03.10.2019 стягувачу ОСОБА_3 направлено лист із пропозицією залишення за собою нереалізованого на електронних торгах майна в рахунок погашення боргу згідно рішення суду.

11.10.2019 на адресу приватного виконавця Мелих А.І. надійшло письмове погодження стягувача Дворського В.І. про залишення за собою нереалізованого майна боржника.

21.10.2019 приватним виконавцем Мелихом А.І. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу №57933221 та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу №57933221.

Частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини шостої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею .22 Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за наслідками перегляду касаційного перегляду судових рішень у справі №372/504/17 у постанові від 21.11.2018.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на приписи статей 32, 52 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 62 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

У відповідності до частин першої, другої, четвертої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Як встановлено у ході судового розгляду, згоди на примусову реалізацію майна, що перебуває у спільній сумісній власності позивач не надавала. Окрім того, при примусовій реалізації частка позивачки та боржника не визначалася та не виділялася.

Таким чином в період примусової передачі майна стягувачу, приватний виконавець розпорядився майном боржника ОСОБА_2 - каменеобробним обладнанням у кількості 4 од., а саме: Многопіл TGQ-160 з 5-ма полотнами без сегментів діаметром 1,6 м., однопильний верстат для різки блоків ZQJ-160 з одним полотном без сегментів діаметром 1,8 м., два полірувальних верстати JL-2500 з двома комплектами інструментів без врахування інтересів позивача дружини ОСОБА_1 . В результаті чого позивачка була позбавлена права власності на належну їй частку в спільному майні.

Судом також враховано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведені положення законодавства та виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.10.2019 у виконавчому провадженні №57933221.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини, суд вбачає обґрунтованими позовні вимоги, а тому з метою ефективного захисту прав позивачки, вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.10.2019 у виконавчому провадженні №57933221.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

відповідач:

- приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович місцезнаходження: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа:

- ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий суддя Мартиць О.І.