Справа № 580/1189/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року справа № 580/1189/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Мауріної Я.Ю.,

представника позивачів Шамова О.А. - за ордерами,

представника відповідача Пилипас І.Я.. - за посадою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, треті особи - Фермерське господарство "Пасічне", фізична особа-підприємець ОСОБА_9 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2), ОСОБА_3 (далі - позивач 3), ОСОБА_4 (далі - позивач 4), ОСОБА_5 (далі - позивач 5), ОСОБА_6 (далі - позивач 6), ОСОБА_7 (далі -позивач 7), ОСОБА_8 (далі - позивач 8) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок державної експертизи землевпорядної документації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.05.2019 № 341-19;

- зобов`язати відповідача повторно провести первинну державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 21,7200 га кожної в розмірі земельної частки (паю) для членів Фермерського господарства "Пасічне" для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які знаходяться в користуванні у господарства в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за межами населеного пункту та підготувати висновок державної експертизи, яким оцінити позитивно та погодити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 21,7200 га кожної в розмірі земельної частки (паю) для членів Фермерського господарства "Пасічне" для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які знаходяться в користуванні у господарства в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами проведеної Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області державної експертизи землевпорядної документації, відповідачем складено висновок від 13.05.2019 № 341-19, який, на переконання позивача, суперечить вимогам чинного земельного законодавства, оскільки відсутні підстави для негативної оцінки проекту, а вказані у висновку недоліки не відповідають дійсності та не містять конкретних вимог.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду відзив у якому зазначив, що поданий головою ФГ «Пасічне» ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 21,7200 га кожної в розмірі земельної частки (паю) для членів ФГ «Пасічне» для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які знаходяться в користуванні у господарства в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за межами населеного пункту, містив низку недоліків, які викладені у пункті 10 висновку від 13.05.2019 № 341-19. Оскільки під час проведення державної експертизи встановлено невідповідність розробленої документації вимогам законодавства, то експертом правомірно повернуто на доопрацювання землевпорядну документацію, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

28.04.2020 від ФОП ОСОБА_9 надійшли до суду пояснення, в яких зазначено, що виготовлений проект землеустрою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а вказані у висновку від 13.05.2019 № 341-19 недоліки проекту не відповідають дійсності.

Голова ФГ «Пасічне» надав до суду 07.05.2020 пояснення, в якому зазначив, що не заперечує щодо отримання позивачами земельних часток (паїв) та вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 05.06.2020 постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи № 580/1189/20 за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 10 год. 00 хв. 31.07.2020, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, заяв про поважність неявки представника або про причини такої неявки до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Члени ФГ «Пасічне», в особі представника Лещинського О.Й, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України звернулися 31.08.2017 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,55 га кожна в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області для ведення особистого селянського господарства.

Вказані клопотання надійшли до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 04.09.2017.

Не отримавши відповіді у строк передбачений статтею 118 Земельного кодексу України, позивачі уклали 04.10.2017 договори на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,55 га кожна в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області з ФОП ОСОБА_9 . Про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідача було повідомлено листами-повідомленнями від 13.10.2017, до яких прикладено договори на виконання робіт від 04.10.2017 № 107, № 109, № 110, № 111, № 113, № 114, № 115.

Виготовлений ФОП ОСОБА_9 проект землеустрою погоджено Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про що надано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.03.2019 № 2208/82-19, згідно якого проект відповідає земельному законодавству, зауважень та пропозицій до проекту немає.

Вказаний проект землеустрою 19.04.2019 передано відповідачеві для проходження обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

13.05.2019 Головним управлінням Держеокадастру у Черкаській області затверджено висновок державної експертизи землевпорядної документації № 341-19, згідно якого, проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам земельного та діючих нормативно-методичних документів, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання.

На виконання вимог висновку, ФОП ОСОБА_9 надано письмові пояснення щодо об`єкту державної експертизи.

Листом від 29.11.2019 № 32-23-0.9-8492/2-19 відповідачем повернуто проект землеустрою, як такий, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та запропоновано звернутись з визначеним переліком документів для здійснення контролю за виправленням зауважень, викладених у висновку від 13.05.2019 № 341-19.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивачі на підставі статтей 35, 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» звернувся 03.02.2020 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з клопотанням про проведення повторної державної експертизи.

Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.02.2020 № 29-28-0.19-1929/2-20 позивачів повідомлено, що для отримання позитивного висновку державної експертизи необхідно врахувати всі зауваження, викладені у висновку та звернутись до відповідача з оригіналом доопрацьованої документації та висновком державної експертизи.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення позивачів до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судуочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначено Законом України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17.06.2004 № 1808-IV (далі - Закон - № 1808-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1808-IV державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.

Відповідно до статті 6 Закону № 1808-IV об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру.

Статтею 32 Закону №1808-IV встановлено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості).

При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються:

- питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень;

- відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства;

- еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

Підпунктом 49 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, та підпунктом 28 пункту 4 Положення про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, держгеокадастр та його територіальні органи проводять в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру та його територіальних органів; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 35 Закону № 1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Організаційні засади і вимоги щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 № 391 (далі - Методика № 391).

Відповідно до пункту 3.2. Методики № 391 процедура проведення державної експертизи складається з трьох стадій: підготовчої, основної та заключної.

На заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації.

Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону № 1808-IV.

Підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів: землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок); землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання; землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем затверджено висновок від 13.05.2019 № 341-19 про те, що землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання.

Підсумковою оцінкою результатів державної експертизи проекту в пункті 10 висновку зазначені такі зауваження:

10.1 відсутнє рішення відповідного органу виконавчої влади про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

10.2 безпідставно застосовано норму, визначену абз. 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, тому як наявні мотивовані відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (листи Головного управління Держгеокадасту у Черкаській області від 04.10.2017 № 8752/6-17, № 8754/6-17, № 8765/6-17, № 8764/6-17, № 8755/6-17, № 8751/6-17, № 8753/6-17, № 8757/6-17 та № 8756/6-17).

10.3 в проекті землеустрою відсутні матеріали, що підтверджують його розроблення з врахуванням вимог ст. 32 Земельного кодексу України.

10.4 висновок експерта державної експертизи від 04.03.2019 № 2208/82-19 містить дані, які не відповідають проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, привести у відповідність.

Стосовно зауваження пункту 10.1 суд зазначає, що на клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2, 55 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 31.08.2017 відповідачем підготовлено листи від 04.10.2017. Вказаними листами відповідач повідомляє про неможливість надання дозволів на розробку проектів землеустрою (а.с. 95-112).

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗКУкраїни відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Вказане положення ЗК України передбачає обов`язок відповідного органу в разі надходження клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в місячний строк його розглянути та прийняти одне з рішень, а саме: або надати дозвіл або надати мотивовану відмову в його наданні.

З огляду на вищевикладене, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області проявило свою бездіяльність при розгляді вищевказаних клопотань позивачів, оскільки не прийняло одного з рішень, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України, а лише надало листи від 04.10.2017 № 8752/6-17, № 8754/6-17, № 8765/6-17, № 8764/6-17, № 8755/6-17, № 8751/6-17, № 8753/6-17, № 8757/6-17 та № 8756/6-17, які мають інформаційний характер.

Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600, (далі - Інструкція № 600) накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань. Пунктом 123 Інструкція № 600 визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Вказана правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 823/59/17.

У разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України та не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Оскільки рішення про надання або про відмову у наданні дозволу оформляється рішенням ради або наказом керівника управління Держгеокадастру, листи свідчать про бездіяльність відповідних органів. Одним із способів захисту від такої бездіяльності є укладення договору на розробку проекту без дозволу.

У разі ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, це не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Зазначений правовий висновок Верховний Суд висловлював у постанові від 31.01.2018 у справі № 814/741/16, постанові від 14.03.2018 у справі № 804/3703/16.

Отже, посилання відповідача у висновку від 13.05.2019 № 341-19 щодо безпідставності застосування позивачами норми абзацу 3 частини 7 статті 118 ЗК України є необґрунтованими. Відповідачем не надано у місячний строк вмотивовану відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачам листів від 04.10.2017.

Пунктом 10.3 висновку від 13.05.2019 № 341-19 зроблено зауваження щодо не врахування статті 32 ЗК України при розробці проекту землеустрою.

Частиною 1 статті 32 ЗУ України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Статтею 31 ЗК України встановлено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 видано Городищенською районною радою народних депутатів державний акт на право постійного користування землею від 13.05.1994 серії ЧР 1-71 на підставі рішення Городищенської районної ради народних депутатів від 12.11.1993 № 14-21. В державному акті зазначено, що землю надано для ведення фермерського господарства.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фермерське господарство «Пасічне» засноване Хоружним Г.Ю. 16.05.1994, номер запису 0000075.

Згідно з пункту 5.6 Статуту фермерського господарства «Пасічне», член Господарства має право отримати безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності, не наданих у власність або користування іншим особам, а також за рахунок земельних ділянок, наданих у постійне користування чи оренду Господарству, його засновнику або члену (за наявності їх згоди), у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, у відповідності до статей 118, 121 ЗК України, статті 13 Закону України «Про фермерське господарство».

В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчене погодження ОСОБА_4 на вилучення частини земельної ділянки, що перебуває у його користуванні.

Згідно із частиною 1 статті 51 ЗК України (у редакції Закону від 13.03.1992, на момент створення Фермерського господарства «Пасічне») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень статті 7 ЗК України (у редакції Закону від 13.03.1992, на момент створення Фермерського господарства «Пасічне») користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно із частиною 1 статті 23 ЗК України (у редакції Закону від 13.03.1992, на момент створення Фермерського господарства «Пасічне») право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_4 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону від 13.03.1992, на момент створення Фермерського господарства «Пасічне»»; втратив чинність 29.07.2003 - з моменту набрання чинності Законом України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.

Отже, законодавством чинним на момент створення Фермерського господарства «Пасічне», передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого господарства.

Верховною Радою України 19.06.2003 прийнято новий Закон України «Про фермерське господарство» № 937-IV (далі - Закон № 937-IV), яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV).

Таким чином, на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

З урахуванням викладеного вище, суд висновує, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що відповідачем безпідставно зроблено зауваження у пункті 10.3 висновку від 13.05.2019 № 341-19. Вказана вимога має загальні норми, які не дають можливості замовнику чи розробнику проекту землеустрою відкоригувати виявлені недоліки.

Зазначену відповідачем у пункті 10.4 висновку від 13.05.2019 № 341-19 вимогу про те, що висновок зроблений Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.03.2019 № 2208/82-19 містить дані, які не відповідають проекту землеустрою, суд вважає такою, що не відповідає дійсності.

Відповідно до вимог статті 186-1 ЗК України та Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016р. № 580, проект землеустрою отримав позитивний висновок (погодження) від 04.03.2019 № 2208/82-19 виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області. У пункті 9 висновку зазначено, що зауваження та пропозиції до проекту землеустрою відсутні.

Факт погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 21,7200 га кожної в розмірі земельної частки (паю) для членів Фермерського господарства "Пасічне" для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які знаходяться в користуванні у господарства в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за межами населеного пункту в порядку статті 186-1 ЗК України вказує на те, що даний проект перевірений на відповідність вимогам законодавства.

На вимогу суду, стороною позивачів надано примірник висновку 04.03.2019 № 2208/82-19 разом з проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, який міститься в матеріалах справи. Вказаний висновок завірений посадовою особою відповідача та скріплений печаткою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказані дії відповідача є протиправними та таким, що порушують права позивачів, а тому оскаржуваний висновок підлягає скасуванню.

Відповідно до п.п. 2, 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В даному випадку в разі задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти позитивний висновок у вирішенні питання щодо державної експертизи землевпорядної документації проекту землеустрою, суд фактично переймає на себе повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, що є неприпустимим.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправним висновку державної землевпорядної експертизи від 13.05.2019 № 341-19, порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення з даного питання має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача провести первинну державну експертизу землевпорядної документації проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в даній справі.

При цьому, суд наголошує, що при повторному розгляді даного питання відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити його, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо клопотання позивача встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки встановлення судового контролю за виконанням рішення є правом суду, то з огляду на обставини справи суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ОСОБА_8 (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ідентифікаційний код 39765890), треті особи - Фермерське господарство "Пасічне" (19521, Черкаська область, Городищенський район, с. Журавка, ідентифікаційний код 23166136), фізична особа-підприємець ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок державної експертизи землевпорядної документації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.05.2019 № 341-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області провести первинну державну експертизу землевпорядної документації проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 21,7200 га кожної в розмірі земельної частки (паю) для членів Фермерського господарства "Пасічне" для ведення фермерського господарства із земель державної власності, які знаходяться в користуванні у Фермерського господарства "Пасічне" в адмінмежах Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області, за межами населеного пункту та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_5 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_6 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_7 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

Стягнути на користь ОСОБА_8 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.08.2020.

Суддя С.О. Кульчицький