Справа № 146/636/20
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/636/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" серпня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

з участю секретаря судового засідання Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області капітана поліції Сінькевича Тараса Олеговича про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області капітана поліції Сінькевича Т.О. про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягненн, посилаючись на те, що в липні 2020 року ним було недоотримано пенсійне грошове забезпечення на суму 1360 грн. Під час з`ясування причини недонарахування пенсійних виплат у Томашпільськму відділенні Пенсійного фонду України у Вінницькій області було встановлено, що розмір пенсії зменшено у зв`язку з стягненням коштів за постановю держваної виконавчої служби.

Після чого, в Томашпільському ВДВС йому повідомили, що утримання пенсійних виплат відбулося на підставі постанови інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінькевича Т.О. від 07 листопада 2018 року, відповідно до якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, за керування автобусом марки «Богдан А-02212», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого зовнішнє колесо має місцеві пошкодження, що оголює корд шин.

Зазначає, що вказана постановане відповідає дійсності, оскільки автобус кожного разу перед виїзом проходить обов`язковий технічний контроль, без якого йому ю не надали дозвіл на виїзд автобуса в рейс.

Також вказав, що у 2018 році жодних протоколів чи постанов працівниками поліції відносно нього складено не було.

Вказана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, винесена без його участі та порушення правил дорожнього руху.

Тому важає зазначену постанову такою, що винесена незаконно, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, в зв`язку з чим просить суд визнати дії інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Сінькевича Т.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову серії НК № 354544 від 07 листопада 2018 року про накладення на нього штрафу в розмірі 680 грн.

Ухвалою суду від 27 липня 2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву та всі докази.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав на адресу суду аяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, оскільки не має можливості з`явитися в судове засіданя у зв`язку з зайнятістю по роботі.

05 серпня 2020 року через канцелярію суду, від представника відповідача Химича Д.В., надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги останній заперечує, мотивуючи тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та просить в задоволені позовних вимог відмовити. Розгляд справи просить провести без участі відповідача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що під час патрулювання 07 листопада 2018 року на вул. Київська в м. Вінниця інспектором інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області капітаном поліції Сінькевичем Т.О. було зупинено автобус міжміського сполучення, що надавав послуги з перевезення пасажирів марки «Богдан А-09212», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , з технічною несправністю, а саме на задній осі колесо мало пошкодження у вигляді відшарування протектора, що оголювало корд, чим порушив п. 31.4.5 б) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по саправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього роху серії НК 355444 за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, відзив на позов відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 листопада 2018 року інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області Сінькевича Т.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 354544 відносно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, згідно якої Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб`єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії НК № 354544 від 07 листопада 20118 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій відповідача неправомірними задовленню не підлягає, оскільки останній діяв в межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 5-9, 20, 73-78, 139, 194, 209-211, 241-243, 246, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області капітана поліції Сінькевича Тараса Олеговича про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та скасування його рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 354544 від 07 листопада 2018 року винесену інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області капітаном поліції Сінькевичем Тарасом Олеговичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного рішення суду згідно з ч.4 ст. 286 КАС України.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текс рішення складено 17 серпня 2020 року