Справа № 813/1511/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1511/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого cудді - Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання - Гулкевича В.О.,

за участю: представника відповідача - Мельничука Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Прокуратури Львівській області (далі - Прокуратура ,відповідач) в якій позивач просить наступне:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Львівської області від 31.03.2016 року №531к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 преміальні виплати, яких він був позбавлений внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення на підставі наказу прокурора Львівської області від 31.03.2016 року №531к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Ухвалою від 06.05.2016 було відкрито провадження в адміністративній справі. Також, ухвалою від 06.05.2016 суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Починаючи з лютого 2011 року ОСОБА_1 працює в органах прокуратури. Оскаржуваним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за встановлені при проведені службової перевірки порушення здійснені під час процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001283. Позивач наголошує що він як прокурор Червоноградської місцевої прокуратури не здійснював та на момент звернення з позовом не здійснює процесуального керівництва у вищезгаданому кримінальному провадженні, таким чином підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні. Також зазначено, що підстави винесення оскаржуваного наказу зводяться лише до загальних висновків, щодо невиконання групою прокурорів своїх службових обов`язків, без зазначення того, в чому полягає конкретно вина позивача, та які порушення вчинені саме ним. При цьому відібрані у позивача пояснення з долученими доказами, що підтверджують належне виконання службових обов`язків не були враховані, що на думку ОСОБА_1 свідчить про необ`єктивність та однобокість проведеної перевірки. Позивач вказує, що вчинив усі залежні від нього дії для активізації стану досудового розслідування та перекваліфікації кримінального правопорушення, а тому підстави оголошення дисциплінарного стягнення, що містяться в оскаржуваному наказі не враховують конкретних обставин, що виключає вину у виникненні негативних наслідків та свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та наслідками. Крім того в порушення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, відповідач не зазначає, які грубі порушення вчинені ОСОБА_1 . Також позивач наголошує, що він не повідомлявся належним чином про призначення службової перевірки та результати її проведення, як і не ознайомлювався з розпорядженням про її проведення. При чому відповідачем порушено річний строк на застосування дисциплінарного стягнення, встановлений ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Прокуратура надала заперечення на адміністративний позов. Зазначає, що комісією Генеральної прокуратури України було проведено службову перевірку щодо можливого укриття тяжкого злочину внаслідок неналежного процесуального керівництва Червоноградською місцевою прокуратурою у кримінальному провадженні №0001283 від 04.12.2014 за результатами якої винесено оскаржуваний наказ. Відповідач зазначає що у нього були всі необхідні підстави для призначення службової перевірки передбачені Інструкцією. Право на оскарження висновку про результати службового розслідування (перевірки) стосується права на оскарження дій комісії під час фактичного здійснення службової перевірки, які на думку скаржника порушували положення Інструкції та як наслідок могли призвести до складення неправильного висновку про результати службової перевірки. Водночас позивачем не оскаржувалися у встановленому п. 7.7. Інструкції порядку та строки, дії членів комісії та/або висновок і такі не є предметом спору у даній справі. Відповідач зазначає ,що позивачу стало відомо про прийняте рішення щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності07.04.2016 і жодних звернень з його боку щодо ознайомлення із затвердженим висновком службової перевірки до прокуратури області не надходили, дії членів комісії з даного приводу позивачем не оскаржувалися. Відтак, на переконання відповідача, висновок про результати службової перевірки є законним, оскільки він прийнятий в межах, у спосіб та в порядку передбаченому законом. Відповідач наголошує, що враховуючи те, що вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку було доведено матеріалами службової перевірки та викладено у висновку, прокурор області мав повне право застосовувати дисциплінарне покарання передбачене Дисциплінарним статутом прокуратури України.

ОСОБА_1 також, надав суду додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив, що його притягнули до дисциплінарної відповідальності за те, що він не скористався своїм правом передбаченим ст. 36 КПК України, а обов`язку для перекваліфікації кримінального правопорушення за зазначених у позові обставин у нього не було і немає на момент надання вказаних пояснень.

Прокуратура надала додаткові заперечення на адміністративний позов. Вказано, що незважаючи на те, що позивач ознайомлений із висновком службової перевірки, інформації про його оскарження в порядку встановленому Інструкцією немає., а докази зібрані в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, отримані після проведення службової перевірки не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не були та не могли бути взяті до уваги комісією по проведенню службового розслідування. Також відповідач зазначив, що згідно з матеріалами службової перевірки, незважаючи на дані які свідчили про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що спричинили смерть кримінальне провадження понад рік розслідувалося не за ч. 2 ст. 121 КК України, а за ч. 1 ст. 125 КК України, що на думку відповідача спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що ним було вжито вичерпних заходів в ході досудового розслідування.

На вищевикладені заперечення, ОСОБА_1 надав письмові пояснення. Зазначив, що для притягнення його до відповідальності, як працівника прокуратури обов`язковим є встановлення у його діях усі елементів дисциплінарного проступку. Крім того висновки експерта не були однозначними та у жодному разі не встановили достовірну причину смерті потерпілого, крім того такі не включали та в більшій мірі допускали можливість відсутності складу кримінального правопорушення взагалі.

Відповідач надав додаткові заперечення щодо доказів долучених позивачем до матеріалів справи, а саме витягу з кримінального провадження №0001283 із змісту якого слідує що дане провадження закрито, вказує що позивачем не надано інформації щодо походження вказаного доказу, а отже такий не може братися до уваги судом, крвм того вищевказана постанова скасована.

Ухвалою від 11.08.2016 року суд витребував у Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру до судових розслідувань за №0001283 від 04.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України для огляду у судовому засіданні, та належним чином засвідчені копії вказаних матеріалів досудового розслідування для долучення до матеріалів справи та зупинив провадження у справі.

Львівський окружний адміністративний 17.11.2016 скеровував інформаційний запит, щодо виконання вищевказаної ухвали, згідно відповіді на який, кримінальне провадження знаходилося у КЗ ЛОР ЛОБСМЕ де проводилася додаткова судово- медична експертиза.

На запит від 01.10.2018, суд отримав відповідь про те, що по матеріалах кримінального провадження прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на наведене та на відсутність клопотань від сторін, суд призначив до розгляду у судовому засіданні питання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 11.06.2020 суд поновив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання по розгляду справи по суті.

В судове засідання по розгляду справи позивач не прибув, явку представника не забезпечив. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доводи представника відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з лютого 2011 року розпочав роботу в органах прокуратури. Зокрема у період з 13.06.2014 по 14.12.2015 займав посаду прокурора прокуратури Жовківського району Львівської області.

Наказом Прокуратури Львівської області від 14.12.2015 №3044к юриста 2 класу ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Жовківського району Львівської області та призначено на посаду прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області з 15.12.2015.

При цьому згідно повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №15-1306-14 від 04.12.2014 у відповідності до постанови ОСОБА_1 було визначено старшим групи прокурорів яку визначили для здійснення повноважень у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001283.

Відповідно до повідомлення про зміну прокурорів у кримінальному провадженні №15-1306-14 від 04.12.2014 у відповідності до постанови від 28.04.2015 змінено групу прокурорів для здійснення повноважень у вищевказаному кримінальному провадженні і визначено її у складі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якого визначено старшим групи.

Наказом прокуратури Львівської області № 63 від 10.03.2016 на підставі листа начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури щодо можливого укриття тяжкого злочину внаслідок неналежного процесуального керівництва було призначено службову перевірку. Необхідність призначення перевірки обґрунтовувалася наступними обставинами. Згідно означеного вище листа незважаючи на дані, які свідчили про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_3 , у тому числі висновки судово-медичної експертизи від 05.01.2015, згідно якого у потерпілого виявлено тяжку травму голови та переломи ребер, кримінальне провадження понад рік розслідувалося не за ч. 2 ст. 121, а за ч. 1 ст. 125 КК України (легкі тілесні ушкодження). Зазначено що прокурори та керівництво прокуратури Жовківського району (червоноградської місцевої прокуратури) належних заходів для розслідування кримінального провадження не вжили, своєчасне виконання вказівок від 05.02.2015 про перекваліфікацію злочину на ч. 2 ст. 121 КК України не забезпечили, винних осіб до кримінальної відповідальності не притягнули.

Відповідно до вимог вищезазначеного листа, комісією створеною наказом прокурора області проведено службову перевірку щодо неналежного здійснення працівниками Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001283 від 04.12.2014. За наслідками службової перевірки 18.03.2016 складено висновок затверджений В.О. прокурора Льівської області старшим радником юстиції М. Тиховським 21.03.2016.

Згідно висновку перевіркою виявлено бездіяльність та неповноту реагування керівництва Червоноградської місцевої прокуратури та процесуальних керівників що призвели до укриття тяжкого злочину та потягнуло за собою неповноту досудового розслідування, порушення розумних строків, що знайшло своє підтвердження в ході службового розслідування, а відтак керуючись п. 10 «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури», затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 року №104 запропоновано, окрім іншого, рекомендувати прокурору області вирішити питання про притягнення прокурорів Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , керівника цієї ж прокуратури ОСОБА_4 та його заступника ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності за порушення ними положень п.п. 1, 1.3, 3.1, 4, 6, 39 наказу ГПУ №4гн від 19.12.2012, ст. ст. 2, 9, 28, 36 КПК України.

Наказом Прокуратури Львівської області №531к від 13.03.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на підставі встановлених перевіркою обставин, керуючись ст. 48 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 1 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог КПК України та наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 №4гн «Про організацію участі прокурорів у кримінальному провадженні» прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 оголошено догану.

Не погоджуючись з вищевказаним наказом, вважаючи його протиправним притягнення до дисциплінарної відповідальності необґрунтованим, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд виходив з такого.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах верховенства права та законності.

За приписами пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року №1796-ХІІ затверджено Дисциплінарний статут прокуратури України (далі - Статут).

Статтями 2 та 3 Статуту передбачено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

На підставі статті 48 Закону України "Про прокуратуру" цей Статут встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини.

Відповідно до положень статті 8 Статуту встановлено, що дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно статті 9 Статуту дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

Аналогічні обов`язки також закріплено пунктом 3.1. Наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року №4гн Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні, згідно якого контроль за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та участі у судовому провадженні покладено саме на керівників органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів, які за розподілом обов`язків відповідають за відповідну ділянку роботи.

Згідно пункту 4 галузевого наказу, наказано під час кримінального провадження прокурорам забезпечувати виконання вимог закону щодо додержання розумних строків, а також строків, прямо визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з огляду на складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних і кримінальних правопорушень, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування. Принципово реагувати на факти порушення розумних строків.

Відповідно до вимог пунктів 7, 8.4 зазначеного наказу Генерального прокурора України, керівників органів прокуратури усіх рівнів зобов`язано за наявності підстав перевіряти обґрунтованість процесуальних дій і рішень у кримінальних провадженнях, зокрема, повідомлень про підозру, дотримання процесуальних строків, прав і законних інтересів підозрюваних.

З огляду на зазначене, на позивача, який має статус прокурора розповсюджується вимоги про дотримання, зокрема, положень статті 19 Закону України Про прокуратуру, вимог статті 36 КПК України, галузевого наказу та інших нормативних документів.

На підтвердження умов належного виконання вказаних вище посадових обов`язків та вимог відомчого наказу №4гн від 19.12.2012 року, позивач посилається на те, що ним як процесуальним керівником у кримінальному провадженні №40001283 з метою активізації стану досудового розслідування 05.02.2015 було дано письмові вказівки слідчому серед яких було і вирішення питання про перекваліфікацію кримінального правопорушення у зв`язку із смертю потерпілого. Про виконання вказівок позивача повинно було бути повідомлено письмово до 25.02.2015 чого зроблено не було . Також 16.030.2015 позивачем було скеровано лист-нагадування про інформування прокуратури району про стан виконання вказівок , однак як зазначає ОСОБА_1 і що не спростовано відповідачем відповіді на лист отримано також не було.

Також позивач зазначає, що відповідачем було порушено процедуру проведення службового розслідування та не взято до уваги його пояснення у яких він покликався на вищевикладені обставини.

Щодо вказаного суд бере до уваги наступне. Порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури регламентується Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 04 вересня 2014 року № 104 (далі - Інструкція № 104).

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції № 104 службове розслідування (перевірка) - комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягань на їхнє життя, здоров`я та майно, загибелі та в інших випадках передбачених Інструкцією.

Метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об`єктивне і всебічне з`ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу (Інструкція № 104).

Нормами розділу 6 Інструкції № 104 встановлено, що приводами для проведення службового розслідування чи службової перевірки можуть бути:

- звернення громадян, народних депутатів України, керівників державних органів, інших підприємств, установ та організацій;

- повідомлення у засобах масової інформації;

- повідомлення органів дізнання, слідства та суду.

За анонімними повідомленнями, заявами і скаргами службові розслідування та службові перевірки не проводяться.

Відповідно до розділу 7 Інструкції № 104 службове розслідування чи службова перевірка проводяться з відстороненням працівника від виконання службових обов`язків або без такого. Рішення про відсторонення працівника від виконання службових обов`язків приймається Генеральним прокурором України чи виконувачем його обов`язків, а стосовно осіб, призначених на посаду за номенклатурою прокуратур обласного рівня, наказом керівника відповідної прокуратури чи виконувача його обов`язків.

Розділом 8 Інструкції № 104 визначено перелік питань, які підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування.

Так, зокрема, обставини, події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування (перевірка), час, місце, спосіб, наслідки тощо. Правомірність дій працівників прокуратури, що призвели, до події чи безпосередньо передували їй. Наявність чи відсутність у діянні або бездіяльності працівника прокуратури ознак кримінального, корупційного правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви. Обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності працівника прокуратури чи знімають безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні порушення. Характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов`язків, поведінка до вчинення порушення тощо), з додержанням вимог Закону України «Про захист персональних даних». Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, роль безпосереднього керівника особи, щодо якої проводиться службове розслідування (перевірка), інших посадових осіб у недопущенні порушення. Обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустилися порушень, обґрунтованість переміщення, просування по службі, застосування заохочень і дисциплінарних стягнень. Характер і розмір завданих порушенням матеріальних збитків, а також можливість їх відшкодування. Обґрунтованість та відповідність ступеню вини і тяжкості проступку прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.

При цьому, призначення службового розслідування є дискреційним повноваженням Генерального прокурора України і будь-якими умовами, крім визначених Інструкцією, не обмежується.

Згідно з пунктом 11.1 Інструкції за результатами службового розслідування (перевірки) працівники прокуратури можуть бути притягнуті до встановленої законом відповідальності, у тому числі з урахуванням пропозицій, викладених у висновку службового розслідування (перевірки).

Як вже встановлювалося судом дисциплінарне стягнення на позивача у вигляді догани було накладене у зв`язку з бездіяльністю щодо не перекваліфікації злочину.

У даному випадку суд звертає увагу на те що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001283 здійснювалося ОСОБА_1 з 04.12.2014 по 28.04.2015, при цьому висновок експерта на який посилається відповідач у своїх запереченнях, в частині визначення причини смерті потерпілого, що на думку відповідача є основною підставою для перекваліфікації кримінального правопорушення датований 05.01.2015. З огляду на наведене, суд вважає що висновки про бездіяльність позивача зроблені передчасно, не взято до уваги термін на протязі якого ОСОБА_1 здійснював процесуальне керівництво, який не був тривалим. Також суд бере до уваги наявні в матеріалах справи довідки щодо відсутності скарг (заяв) у кримінальному провадженні №00001283.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 Інструкції про порядок ведення Єдиного реєстру досудового розслідування, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні. Як зазначає позивач і не спростовано відповідачем така була здійснена при первинній реєстрації слідчим СВ Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області, а не прокурором.

При цьому, незалежно від кваліфікації кримінального правопорушення КПК України передбачає єдиний порядок здійснення досудового розслідування для усіх категорій злочинів.

Також варто зазначити, що згідно висновку суд-мед експерта травма голови потерпілого характерна для падіння та удару правою тім`яною ділянкою на рівні тім`яного пагорба до тупого твердого предмета з широкою (необмеженою ) поверхнею, що призвело до утворення забійної рани тім`яної ділянки голови, також зазначено що категорично висловитись про обставини спричинення всіх тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого тільки по даних експертизи трупа немає можливості.

Беручи до уваги зазначене суд констатує, що у позивачем в ході здійснення повноважень по процесуальному керівництву об`єктивно не було вчинено дій спрямованих на перекваліфікацію кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю на те переконливих доказів.

Крім того, суд критично ставиться, до заперечень відповідача в частині безпідставності посилань позивача на постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Оскільки, постановою Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження внесене до ДРДР за №40001283 від 04.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Згідно КАС України (.ч. 1 ст. 78), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку що оскаржуваний наказ відповідача не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, якою встановлено, що рішення суб`єкта владних повноважень приймається: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу прокурора Львівської області від 31.03.2016 року №531к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язати Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 преміальні виплати, яких він був позбавлений внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення на підставі наказу прокурора Львівської області від 31.03.2016 року №531к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», то такі задоволенню не підлягають, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 жодними допустимими та належними доказами не обґрунтовано вказані вимоги та не наведено обставин за яких підтверджується причинно наслідковий зв`язок застосованого дисциплінарного стягнення з обмеженням преміальних виплат.

З сукупного аналізу встановлених обставин та вимог законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин суд приходить до висновку що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими в частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Львівської області від 31.03.2016 року №531к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани прокурору Червоноградської місцевої прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.08.2020.

Суддя В.М. Сакалош