Справа № 1.380.2019.002669
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002669 пров. № А/857/4181/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Затолочного В. С., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року (постановлену головуючим суддею Сакалошем В. М. у м. Львові о 12 год 25 хв) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Грибовицька сільська рада Жовківського району Львівської області, про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні йому адміністративної послуги по заяві (клопотанні) від 23.05.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населеного пункту.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів, про що винести відповідне рішення.

06.02.2020 позивач звернувся до суду із заявою відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправним наказу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.01.2020 №13-569/16-20-СГ, прийнятого на виконання зазначеного вище судового рішення.

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 визнано протиправним наказ в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.01.2020 №13-569/16-20-СГ, виданий на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 1.380.2019.002669 і зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повідомити Львівський окружний адміністративний суд про заходи, вжиті на виконання рішення суду, не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви позивача відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, відповідачем прийнято наказ з врахуванням відповідних висновків суду, а також того, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_1 спірна земельна ділянка знаходилась в межах с. Великі Грибовичі, а тому надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо неї виходить за межі повноважень відповідача, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Зазначає, що незгода позивача з характером виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду не спростовує сам факт виконання відповідачем судового рішення. Також вказує, що суд першої інстанції не перевірив своєчасність звернення позивача із заявою про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та не зазначив закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили апеляційну скаргу, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у даній справі, яке набрало законної сили 12.12.2019, наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.01.2020 № 13-569/16-20-СГ «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Грибовицької сільської ради Жовківського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,5000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з тим, що земельна ділянка належить до комунальної форми власності та питання розпорядження нею не відноситься до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України.

Вважаючи, що прийнятий на виконання рішення суду наказ є таким, що не відповідає вимогам закону та порушує його права і правомірні очікування, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач не врахував всіх висновків суду, наведених в такому рішенні, а саме того, що на момент розгляду клопотання позивача спірна земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, оскільки Грибовицька сільська рада затвердила розроблений проект землеустрою щодо зміни меж села Великі Грибовичі рішенням Жовківської міської ради від 20.06.2019 № 20, тобто після розгляду клопотання позивача, відтак, таке рішення суду залишається належним чином не виконаним, а питання надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою не вирішеним.

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною третьою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

З огляду на викладене, для визнання дій або бездіяльності протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання відповідачем обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправності дій або бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність таких дій для прав та інтересів заінтересованої особи.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 1.380.2019.002669, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів, обґрунтоване тим, що причина відмови не відповідає чітко встановленому Земельним кодексом України переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також тим, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення відповідно до норм чинного законодавства у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зазначає, що на виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області за результатами розгляду питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою виданий наказ, що відповідає Положенню про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333.

Що стосується підставності відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за межами населених пунктів, слід зазначити наступне.

Так, рішенням Жовківської районної ради від 20.06.2019 № 20 затверджено проект землеустрою щодо зміни меж села Великі Грибовичі Грибовицької сільської ради Жовківського району.

Згідно з листом Відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.01.2020 № 42/405-20-0.23 земельна ділянка, яка пропонується до відведення ОСОБА_1 на території Грибовицької сільської ради, увійшла в межі населеного пункту.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, що після затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж села Великі Грибовичі Грибовицької сільської ради Жовківського району Головне управління Держгеокадастру у Львівській області позбавлене будь-яких повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, щодо якої позивач бажав отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку із її передачею у комунальну власність.

Отже, в контексті наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що видання наказу від 11.01.2020 № 13-569/16-20-СГ, з врахуванням при цьому відсутності повноважень Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо розпорядження відповідною земельною ділянкою, свідчить про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2019, а відтак, спростовує доводи позивача про факт порушення відповідачем принципу обов`язковості судового рішення.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неврахування відповідачем при видачі наказу на виконання рішення суду обставин, встановлених судом, а саме, що «на момент розгляду клопотання позивача спірна земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту», оскільки вказана обставина мала значення лише для оцінки правомірності відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладеною у листі відповідача 18.04.2019 № Л-2435/0-2264/0/37-19, та не підлягала врахуванню відповідачем у зв`язку із зміною обставин, які мали суттєве значення при вирішенні питання надання позивачу відповідного дозволу.

Отже, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для визнання протиправним наказу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.01.2020 №13-569/16-20-СГ, прийнятого на виконання рішення суду в даній справі.

Також апеляційний суд вважає за необхідне вказати про помилковість прийняття судом першої інстанції окремої ухвали, за результатом розгляду заяви позивача про визнання протиправним рішення відповідача на виконання судового рішення, оскільки відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу, при цьому порядок постановлення такої ухвали слід застосовувати той, що визначений статтею 249 цього Кодексу.

Відтак, викладене свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо застосування заходів, пов`язаних з виконанням судового рішенням, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень з виконання судового рішення.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задовольнити.

Окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.002669 скасувати та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді В. С. Затолочний
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 14.08.2020