Справа № 804/7576/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 804/7576/16

адміністративне провадження № К/9901/20667/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Смоковича М.І., Шевцової Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора -державного виконавця, заступника начальника Новомосковського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Скороход Тетяни Миколаївни, третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій і скасування рішення , провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року (головуючий суддя - Сидоренко Д.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (головуючий суддя - Круговий О.О., судді - Божко Л.А. Лукманова О.М.) у справі № 804/7576/16.

І. Суть спору

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

07 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправними дії, вчинені державним реєстратором - Скороход Тетяною Миколаївною, державним виконавцем, заступником начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 13.10.2016 щодо відкриття спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при внесенні запису про обтяження №16898865 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31865909 від 13.10.2016, винесене державним реєстратором - Скороход Тетяною Миколаївною, державним виконавцем заступником начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області о 18:20:06.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, залишеною без зміг ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення у справі, суди зазначили, що відповідачем не заперечувався факт помилкового відкриття спеціального розділу при винесенні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (арешт нерухомого майна) індексний номер 31865909 від 13.10.2016 (номер запису про обтяження 16898865). Фактично, підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом у даній справі слугували процедурні порушення проведення державної реєстрації прав в частині відкриття спеціального розділу, які мали місце з боку відповідача. З огляду на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (арешт нерухомого майна) індексний номер 31865909 від 13.10.2016 (номер запису про обтяження 16898865) винесено на виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 по справі №11-сс/744/1019/16, а також з огляду на відсутність порушення особистого права, свобод або інтересів позивача, суди дійшли висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

14 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, в якій позивач просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем вчинено дії з відкриття спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при внесенні запису про обтяження № 16898865. Вказує, що такі дії могли бути вчинені лише у разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав, проте станом на винесення оскаржуваного рішення та відкриття спеціального розділу відповідний розділ у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта цих прав з присвоєнням індивідуального номеру нерухомому майну було відкрито. Позивач вважає, що вказаними діями порушено його права, як власника нерухомого майна, у зв`язку з чим рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31865909 від 13.10.2016 є протиправним та підлягає скасуванню. Отже, вважає, що судами при прийнятті рішень порушено норми матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.11.2011 до державного реєстру прав внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

11.06.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. винесено рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 21986802) на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016. у провадженні №11-сс/744/1019/16 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження у будь-який спосіб, здійснення будь-якої реєстрації вказаної квартири.

13.10.2016 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява про прийняття та виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 по справі №11-сс/744/1019/16.

10.10.2016 заступником начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Скороход Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52658294 з примусового виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 по справі №11-сс/744/1019/16 та постановлено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження у будь-який спосіб, здійснення будь-якої реєстрації вказаної квартир, що належить ОСОБА_1

13.10.2016 заступником начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Скороход Т.М. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31865909 (номер запису про обтяження 16898865), вид обтяження: арешт нерухомого майна. При винесенні вказаного рішення відповідачем було відкрито спеціальний розділ.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2016 виконавче провадження з примусового виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 по справі №11-сс/744/1019/16 закрито.

Копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2016 отримана ОСОБА_1 28.10.2016.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (далі - рішення).

Статтею 3 Закону №1404 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, є державним реєстратором.

У відповідності до п.5 ч.3 ст.10 вказаного закону державний реєстратор: відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Статтею 13 Закону №1952-IV передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про:

1) нерухоме майно;

2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права;

3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав;

4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень.

У разі відсутності відкритого на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів (ч.2 ст.14 Закону №1952-IV).

Для новоствореного об`єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому об`єкту (ч.3 ст.14 Закону №1952-IV).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

Як встановили суди попередніх інстанцій, 13.10.2016 заступником начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Скороход Т.М. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31865909 (номер запису про обтяження 16898865), вид обтяження: арешт нерухомого майна та відкрито спеціальний розділ.

Позивач як в судах усіх інстанцій, в тому числі і в касаційній скарзі, вказував на те, що внесення відомостей державним реєстратором до спеціального розділу при наявності відомостей та реєстраційного номеру нерухомого майна в єдиному реєстрі є порушенням ст. 13 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", адже до дати внесення запису від 13.10.2016 державним реєстратором стосовно квартири АДРЕСА_1 вже було відкрито розділ у Державному реєстрі прав відомості про інші права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав та внесені відомості з присвоєнням індивідуального номеру нерухомому майну №01.

Також в ході розгляду цієї справи суди встановили, що відповідач не заперечував допущення вказаних процедурних порушень.

Колегія суддів зауважує, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підтримує висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки останнім під час розгляду даної справи не зазначено, в чому саме полягає порушення його законних прав та інтересів, адже фактично позивач вказує на процедурні порушення, допущені та підтверджені відповідачем, не зазначаючи яким чином ці порушення вплинули на його права та законні інтереси.

Зі встановлених у справі обставин вбачається, що дані про обтяження нерухомого майна внесено відповідачем до Державного реєстру на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016, постановленої у провадженні №11-сс/744/1019/16, яка є виконавчим документом та, відповідно, підставою вчинення спірних у цій справі дій відповідача, що узгоджується з приписами Законів №1952-IV та №1404.

Таким чином, Суд вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність порушення особистого права, свобод або інтересів позивача, які б підлягала судовому захисту, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 804/7576/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич М.І. Смокович Н.В. Шевцова