Справа № 240/12542/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12542/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

13 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом від 25 листопада 2019 року №В-5235 у виплаті ОСОБА_1 з 5 березня 2019 року пенсії у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного з грошового забезпечення станом на 1 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії з 5 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного з грошового забезпечення станом на 1 березня 2018 року, з урахуванням здійснених виплат; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 5 березня 2019 року; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з травня 2010 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб".

Позивачу здійснювався перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 1 січня 2018 року. Відповідно до пункту 2 цієї постанови виплата позивачу підвищеної пенсії проводиться з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Оскільки, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, скасовано 2 пункт Постанови КМУ №103 щодо обмеження часткової виплати суми підвищення пенсії, позивач у 18 листопада 2019 року звернувся до відповідача з відповідною заявою про проведення перерахунку пенсії з 5 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (а.с.11).

На заяву позивача відповідач листом від 25 листопада 2019 року №В-5235 відмовив у проведенні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до статті 63 Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Також зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", визначено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала до дати звільнення з служби, здійснюється у 2019 році у розмірі 75% суми підвищення пенсії. Таким чином, відповідач визначив, що підстави для виплати підвищення пенсії у 100% розмірі - відсутні (а.с.12).

Позивач, не погодившись з такою відмовою відповідача та вважаючи, що у неї є наявні усі підстави для здійснення виплати підвищеної пенсії із урахуванням 100% від суми підвищення, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до 4 березня 2019 року Порядок №103 був чинним, не був визнаний незаконним, а тому у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області були відсутні підстави для не застосування його норм при виплаті перерахованої пенсії до 4 березня 2019 року включно. Також судом першої інстанції зазначено, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу за рахунок виплати з 5 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка їй була перерахована з 1 січня 2018 року відповідно до Постанови КМУ №103, при цьому, згідно з пунктом 2 вказаної Постанови, виплата перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом)) проводиться з 1 січня 2019 року у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однак, у зв`язку із прийняттям вказаних судових рішень, відповідачем позивачу не було здійснено перерахунку та виплати з 5 березня 2019 року пенсії у визначеному законом розмірі з урахуванням суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, внаслідок чого остання звернулась до суду з даним позовом.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Так, предметом даного спору є відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії позивачеві, перерахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, з 5 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Суд звертає увагу, що дана справа та зразкова справа №160/3586/19 є типовими, а відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно висновків Верховного суду, викладених у рішенні від 6 серпня 2019 року та постанові від 11 березня 2020 року у справі №160/3586/19, у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано; отже, з 5 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що "системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії".

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що до 4 березня 2019 року Порядок №103 був чинним, не був визнаний незаконним, а тому у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області були відсутні підстави для не застосування його норм при виплаті перерахованої пенсії до 4 березня 2019 року включно.

А тому, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині правовідносин, що виникли та існували до 4 березня 2019 року включно не підлягають задоволенню.

Окрім того, не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання здійснити виплату перерахованої пенсії однією сумою, оскільки вона позивачем не обґрунтована.

Таким чином, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу за рахунок виплати з 5 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, є протиправною, а тому позов підлягає задоволенню у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-III, передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Згідно з статтею 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону №2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону №2050-III та Порядку №159, слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Відтак, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 5 березня 2019 року може бути виплачена позивачу у тому ж місяці, у якому буде здійснюватися виплата заборгованості за відповідний період.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 1 січня 2018 року є передчасною та не підлягає задоволенню, а право позивача щодо її отримання може бути порушеним після виплати заборгованості за відповідний період, та лише за умови не виплати компенсації у тому ж місяці.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 серпня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.