Справа № 320/1426/17-а(2-а/320/89/17)
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 320/1426/17-а(2-а/320/89/17)

адміністративне провадження № К/9901/23558/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Смоковича М.І., Шевцової Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про визнання неправомірними та незаконними, виконавчих дій старшого державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року (головуючий суддя - Бахаєв І.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року (головуючий суддя - Добродняк І.Ю., судді - Бишевська Н.А. Семененко Я.В.) у справі № 320/1426/17-а(2-а/320/89/17).

І. Суть спору

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними та незаконними виконавчі дії Косінова Ігоря Вікторовича, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, визначені у п.3 постанови, винесеної 14.02.2017 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2а-17771/11, виданим Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 15.06.2016 по справі №2а-17771/11 про стягнення з управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

- скасувати постанову ОСОБА_2 , старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 14.02.2017 про відкриття виконавчого провадження щодо зобов`язання управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області (далі-управління) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як таку, що порушує порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що старшим державним виконавцем, ОСОБА_2 не були виконані відповідні заходи з забезпечення виконання судового рішення, не уточнено з управлінням в який спосіб та порядок можливо виконати судове рішення. Вважає, що старший державний виконавець Косінов І.В., не взявши до уваги порядок списання бюджетних коштів за судовими рішеннями, пунктом 3 своєї постанови вирішив стягнути виконавчий збір з управління у розмірі 12800,00грн, порушивши вимоги п.5 статті 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у положеннях, якого зазначено, що у разі коли виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконавчий збір, не стягується. Зазначає, що діями старшого державного виконавця, ОСОБА_2 порушені права управління в частині стягнення виконавчого збору та порядку виконання судового рішення в цілому.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання неправомірними та незаконними виконавчих дій старшого державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди зазначили, що частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається позивач, встановлено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", проте державним виконавцем оскаржуваною постановою від 14.02.2017 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-17771/11, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 15.06.2016, про зобов`язання боржника виконати певні дії, тому відповідачем правомірно не застосовано означену норму ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження`і стягнуто цією ж постановою судовий збір в розмірі 12800 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

21 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, в якій позивач просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник посилається на те, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу повинен звертатись до Державної казначейської служби України із заявою про виконання судового рішення. Зауважує, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства не уточнено з управлінням, в який спосіб та порядок можливо виконати судове рішення. Вважає, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Щодо стягнення виконавчого збору скаржник посилається на порушення відповідачем частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2011 у справі №2а-17771/11, яка набрала законної сили 20.02.2014, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання сплатити щорічну разову грошову допомогу.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як ветерану війни - учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше сплачених сум.

15.06.2016 на виконання означеного судового рішення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області виданий виконавчий лист № 2а-17771/11.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косіновим Ігорем Вікторовичем від 14.02.2017 відкрито виконавче провадження ВП№ 53403338 з примусового виконання виконавчого листа №2а-17771/11 від 15.06.2016 (а.с.4).

Цією ж постановою державного виконавця надано строк для виконання судового рішення - 10 робочих днів. Стягнуто з боржника судовий збір у розмірі 12800,00 грн.

В ході примусового виконання виконавчого листа №2а-17771/11 від 15.06.2016 Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Подання мотивовано тим, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику (Управлінню соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області) була надана можливість самостійно виконати рішення суду, однак, листом від 05.07.2016, за вих. № 1595/01-123 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у зв`язку з відсутністю відповідних асигнувань. Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржниками за якими є державні органи, яким не передбачено виконання рішень зобов`язального характеру, унеможливлюють їх виконання. У зв`язку з тим, що резолютивна частина виконавчого листа № 2а-17771/11 від 15.06.2016 містить необхідність виконати дії зобов`язального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний реєстраційний рахунок УПСЗН Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості перед стягувачем, тому державний виконавець просив змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документу з зобов`язання Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на стягнення з Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_1 разової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше сплачених сум у розмірі 3190,00 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.10.2016 у справі №2-а/17771/11 в задоволенні подання державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2011 відмовлено. Суд виходив з того, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» № 583-VІІ від 19.09.2013, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Крім того, погашення заборгованості здійснюється Державною казначейською службою в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до ст.ст. 14, 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова або ухвала суду в адміністративних справах, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 6 Закону №1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Статтею 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI від 05.06.2012 передбачено, що цей Закон встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Відповідно до ст. 2 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 №460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

Як встановили суди попередніх інстанцій, на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №2а-17771/11, виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 15.06.2016, яким зобов`язано Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як ветерану війни - учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше сплачених сум.

У зв`язку з тим, що прийняте судове рішення у справі №2-а/17771/11 має зобов`язальний характер, колегія суддів вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про те, що порядок примусового виконання виконавчого листа, виданого за результатом розгляду цієї справи, не регламентується Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI від 05.06.2012, а передбачений Законом №1404-VIII.

Крім того, Суд зазначає, що з урахуванням норм, закріплених у частині 5 статті 26 Закону №1404-VIII, зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VIII, за умови, що примусове виконання рішення передбачає його справляння, є обов`язком державного виконавця.

Також колегія суддів зазначає, що беручи до уваги те, що виконавчий лист №2-а/17771/11, виданий за результатом розгляду цієї справи, стосується виконання судового рішення, що має зобов`язальний характер, положення п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, у державного виконавця були відсутні інші підстави, передбачені частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII, не стягувати з боржника виконавчий збір.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 320/1426/17-а(2-а/320/89/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич М.І. Смокович Н.В. Шевцова