Справа № 160/5644/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року Справа № 160/5644/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняДудко Ю.С.,
представника позивача представника відповідача Тронько В.В., Сігалова М.Е.,
25.05.2020 Приватне підприємство "АГРОСАН" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на хибних висновках податкового органу про нереальність фінансово-господарських взаємовідносин підприємства позивача з контрагентами у перевіряємий період.
Позивач стверджує, що на рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» відображено відомості, які виникли внаслідок розбіжності між вагою товару встановленої при зважуванні перед його відправкою та вагою встановленої при зважуванні після його доставки, яка виникла під час перевезення таких зернових культур. Надлишки запасів були оприбутковані за чистою вартістю реалізації, що узгоджується з положеннями п. 2.14, 2.15 наказу Міністерстава фінансів України «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів» від 10.01.2007 №2. Оскільки операція по оприбуткуванню надлишків товарно-матеріальних цінностей, не відповідає визначенню терміну «постачання товарів», то така операція не підпадає під об`єкт оподаткування ПДВ.
Оприбуткований надлишок товару (ріпак, соя, ячмінь, кукурудза, пшениця) в кількості 34,82 т в перевіряємий період було реалізовано на адресу контрагентів-покупців. На повну вагу товару встановлену при зважуванні під час його реалізації ПП «Агросан» (в тому числі і надлишку відображеного на рахунку 719) було складено та зареєстровано у встановленому порядку податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, доводи контролюючого органу про не визначення позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на операції з відображення надлишків товару, які виникли під час перевезення таких зернових культур є помилковими та не відповідають дійсним обставинам. Наявність в акті перевірки посилання на податкову інформацію, не може бути беззаперечним фактом порушення норм податкового законодавства України.
Отже, надані первинні документи підтверджують здійснення господарської діяльності позивача, у тому числі господарські взаємовідносини з ТОВ «Адемір» за перевіряємий період, а також те, що ці взаємовідносини спричинили зміни майнового стану ПП « Агросан» та направлені на отримання доходу від здійснення такої діяльності.
Ухвалою суду від 28.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити, надав письмовий відзив. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначив, що при розгляді заперечення враховані пояснення ПП «Агросан» та встановлено, що платником відображено дохід від реалізації надлишку поставленої продукції (ріпак, соя, ячмінь, кукурудза, пшениця) в уточнюючих деклараціях з податку на прибуток приватних підприємств відповідно до розміру розбіжностей у період охопленого перевіркою (друге півріччя 2016- перше півріччя 2019), які через механічну помилку не були враховані при проведенні перевірки.
Відповідач вказав, що встановлений надлишок ріпаку, сої, ячміню, кукурудзи, пшениці не обліковується на балансі підприємства ПП «Агросан» та як наслідок з урахуванням фактичного вибуття зазначеної продукції така операція є постачанням з відповідним нарахуванням податкових зобов`язань із ПДВ.
Проведеним аналізом податкової звітності не встановлено відображення позивачем у деклараціях з податку на додану вартість (відсутність зареєстрованих податкових зобов`язань відповідно до Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» у відповідних періодах) даних операцій та реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідних податкових накладних.
Таким чином, в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, ПП «Агросан» занижено податкові зобов`язання по ПДВ усього у сумі 48 782грн., а саме вересень 2016 - 13 074грн., грудень 2016 - 3 257грн., березень 2017 - 1 006грн., вересень 2017 - 12 568грн., березень 2018 - 3 715грн., червень 2018 - 4 401грн., травень 2018-2 262грн., липень 2018 - 2 053грн., березень 2019 - 6 444грн.
Крім того, проведеним аналізом даних податкової звітності ТОВ «Адемір» встановлено: відсутність потрібної кількості персоналу як в штаті так і найманого персоналу, виробничого обладнання, транспортних засобів, відсутність складських та офісних приміщень, основних фондів та інших необхідних активів для виконання такого замовлення, що свідчить про відсутність факту здійснення суб`єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності. Це свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення послуг зазначних в договорі, а саме переробка зернових культур в таку продукцію, як шпрот, корм, кормові добавки, жмих та інше.
У зв`язку з встановленими порушеннями та відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до п. 1201.2 ст.1201 ПК України (у редакції з 01.01.2017), підлягає застосуванню до ПП «Агросан» штрафні санкції у розмірі 50% що дорівнює сумі 168 567 грн.
30.06.2020 представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому підтримав позицію викладену у позові та надав додаткові докази на підтвердження господарських операцій з контрагентами.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Перевірка була розпочата 04.12.2019 терміном 10 робочих днів.
Згідно висновків акту перевірки встановлено наступні порушення:
1) п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п.п. 134.1.1.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 43 904 грн., а саме: 2 півріччя 2016 у сумі 14 698 грн., 2017 у сумі 12 217 грн., 2018 у сумі 11 189 грн., 1 півріччя 2019 у сумі 5 800 грн.
2) абз. в) п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, абз. б) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму ПДВ 251 191 грн., у т.ч.: вересень 2016 -75 565,00 грн., грудень 2016 - 3 257,00грн., березень 2017 - 1 006,00 грн., вересень 2017 - 12 568,00 грн., квітень 2018 - 3 715,00 грн., травень 2018 - 2 262,00 грн., червень 2018 - 487,00 грн., серпень 2018 - 5 970,00 грн., квітень 2019 - 6443,00 грн., червень 2019- 139 920,00 грн.;
- зменшено від`ємне значення у червні 2019 року у сумі 102 272 грн.
3) порушення п. 1201.2 ст. 120 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підлягає застосуванню штрафної санкції у розмірі 153 346,00грн.
4) порушення ч. 2 ст. 6 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 1569,22 грн.
На підставі висновків вказаного акту від 02.01.2020 № №14/04-36-05-01/37150881 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями відповідно положень ст. 56 Податкового кодексу України позивач оскаржив їх у адміністративному порядку.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ПП «Агросан» звернулося до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі -ПК України), визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45 , 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Пунктом 86.1 ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Як вбачаться з акту перевірки від 02.01.2020 № 14/04-36-05-01/37150881, в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій полягли наступні обставини.
За період з 01.07.2016 по 30.06.2019 ПП «Агросан» задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» дохід у сумі 393 810 984 грн.
Перевіркою відображених у рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 встановлено, що на формування цих показників мали вплив здійснення операцій із зернових культур.
Перевіркою повноти визначення задекларованих ПП «Агросан» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 встановлено їх заниження у загальній сумі 243 914 грн., в тому числі 2 півріччя 2016 у сумі 81 657 грн., 2017 у сумі 67 873 грн., 2018 у сумі 62 163 грн., 1 півріччя 2019 у сумі 32 221 грн.
Зазначене вище заниження у рядку 01 декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) визначений за правилами бухгалтерського обліку виникло на підставі наступних порушень:
Підприємством ПП «Агросан» у відповідних періодах було отримано «Дохід» від реалізації надлишку товару (ріпак, соя, ячмінь, кукурудза, пшениця) на контрагентів покупців, а саме: ТОВ «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА», ТОВ СП «НІБУЛОН», ДП «САНТРЕЙД», ТОВ «ІНТЕРСТАРЧ УКРАЇНА», ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС «ДНІПРОВСЬКИЙ», ТОВ «АГРОВІТА ТРЕЙД» у загальній кількості продукції 34,82т на загальну суму 243 914,00грн. (без ПДВ) та відповідно відображено на рах. 719 «Інші доходи від операційної діяльності».
Так, контролюючий орган у акті перевірки від 02.01.2020, дійшов висновку, що позивачем не було відображено у деклараціях з податку на додану вартість (відсутність зареєстрованих податкових зобов`язань відповідно до Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів у відповідних періодах) та не виписано/зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідних податкових накладних.
За період з 01.07.2016 по 30.06.2019 ПП «Агросан» задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 83 308 988 грн.
Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, на підставі документів та даних бухгалтерського обліку, перелік яких наведено у додатку №4 до акту перевірки встановлено їх заниження на загальну суму 353 465 грн., а саме липень 2016 - 62 491 грн., вересень 2016 - 13 014 грн., грудень 2016 - 3 257 грн., березень 2017 - 1 006 грн., вересень 2017 - 12 568 грн., березень 2018 - 3 715 грн., травень 2018 - 2 262 грн., червень 2018 - 4 402 грн., липень 2018 - 2 054 грн., березень 2019 - 6 444 грн., червень 2019 - 242 192 грн.
Крім того, контролюючим органом під час перевірки позивача з контрагентом-постачальником ТОВ «Адемір» встановлено відсутність у ТОВ «Адемір» наявних основних засобів, трудових ресурсів та інших необхідних активів для виконання переробки зернових культур в продукцію (шрот, корм, кормові добавки, жмих та інше).
Таким чином, ПП «Агросан» було здійснено списання продукції в переробку всупереч реальному виконанню договірних відносин у зв`язку з фактичною неможливістю ТОВ «Адемір» здійснення переробки давальницької сировини, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, такі операції підпадають під положення пп. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та є підставою для визначення суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість та обов`язку реєстрації податкових накладних.
Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що ПП «Агросан» в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України занижено податкові зобов`язання по ПДВ усього у сумі 48 782грн., а саме вересень 2016 - 13 074грн., грудень 2016 - 3 257грн., березень 2017 - 1006грн., вересень 2017 -12 568грн., березень 2018 - 3 715грн., червень 2018 - 4 401грн., травень 2018 - 2 262грн., липень 2018 - 2 053грн., березень 2019 - 6444грн.
Також перевіркою встановлено, що у ПП «АГРОСАН» відсутня реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до п. 1201.2 ст.1201 ПК України (у редакції з 01.01.2017 року), передбачено застосування штрафної санкції у розмірі 50% від суми нарахованого ПДВ, по якій податкові накладні не складені та не зареєстровані в ЄРПН, у зв`язку з вищевикладеними порушеннями.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Між Приватним підприємством «Агросан» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Адемір» (виконавець) було укладено договір від 23.12.2015 №23/12, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього договору роботу з переробки, давальницької сировини, саме сої, кукурудзи, пшениці, ріпака, ячміню, гороху та іншої сировини, у готову продукцію, а замовник зобов`язується прийняти готову продукцію та оплатити проведену роботу.
На підтвердження господарських операцій надано акт приймання-передачі сировини «переробку» від 27.12.2015, від 30.06.2019 №2, акт здачі -прийняття робіт (надання послуг) №1-00000002, акт приймання-передачі сировини з переробки №2 від 31.03.2020, платіжне доручення від 26.02.2020 від 30.03.2020, видаткова накладна від 31.03.2020 №1-00000037, рахунок-фактура від 30.03.2020 №1-00000037, видаткова накладна від 31.03.2020 №1-00000036, рахунок-фактура від 30.03.2020 №1-00000036, видаткова накладна від 31.03.2020 №1- 00000035, рахунок-фактура від 30.03.2020 №1-00000035.
Щодо посилання відповідача в акті перевірки про не відображення реалізації надлишку ріпаку, сої, ячменю, кукурудзи, пшениці ПП «Агросан» у деклараціях з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
На рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» відображено відомості, які виникли внаслідок розбіжностей між вагою товару встановленої при зважуванні перед його відправкою та вагою встановленої при зважуванні після його доставки, яка виникли під час перевезення таких зернових культур. Надлишки запасів були оприбутковані за чистою вартістю реалізації, що повністю узгоджується з положеннями п. 2.14, 2.15 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів» від 10.01.2007 №2 згідно яких виявлені у процесі інвентаризації надлишки запасів оприбутковуються за чистою вартістю реалізації запасів, якщо вони реалізуються, або в оцінці можливого використання запасів, якщо вони використовуються на самому підприємстві; для оцінки запасів при їх вибутті (відпуску запасів у виробництво, з виробництва, продажу, іншому вибутті) застосовують методи, зокрема, ціни продажу.
Згідно пункту 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 Кодексу.
Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Так як операція по оприбуткуванню надлишків товарно-матеріальних цінностей, не відповідає визначенню терміну «постачання товарів», то така операція не підпадає під об`єкт оподаткування ПДВ.
Зазначена позиція викладена контролюючим органом в загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі ЗІР за кодом 101.4.
На підставі наказу підприємства від 01.01.2016 року №б/н «Про облікову політику», що застосовується на підприємстві у перевіряємий період ПП «Агросан» на рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» було відображено відомості, які виникали внаслідок розбіжностей між вагою товару встановленої при зважуванні перед його відправкою та вагою встановленої при зважуванні після його доставки, яка виникли під час перевезення таких зернових культур.
У бухгалтерському обліку ПП «Агросан» вищевказана операція відображена наступним чином Дт 281 «Товари на складі» - Кт 719 «Інші доходи від операційної діяльності».
Оприбуткований надлишок товару (ріпак, соя, ячмінь, кукурудза, пшениця) в кількості 34,82 в перевіряємий період було реалізовано на адресу контрагентів-покупців. На повну вагу товару встановлену при зважуванні під час його реалізації ПП «Агросан» (в тому числі і надлишку відображеного на рахунку 719) було складено та зареєстровано у встановленому порядку податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, доводи контролюючого органу про не визначення ПП «Агросан» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на операції з відображення надлишків товару, які виникли під час перевезення таких зернових культур є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Системний аналіз вказаної норми свідчить, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. А для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно п. 187.1. ст. 178 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Положеннями пп. 14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Таким чином, операція по оприбуткуванню надлишків товарно-матеріальних цінностей не підпадає оподаткуванню ПДВ.
За приписами пп. 14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та, відповідно п. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПУ України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п.22.1 ст.22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Основним документом, який визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (надалі - Положення (стандарт) 15), затверджене Наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 року № 290.
Дохід, відповідно до п.5 Положення, визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п.7 даного Положення, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи;інші доходи.
Згідно п. 5 Положення, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) -загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.
Операційна діяльність підприємства, згідно з визначеннями, наведеними в ПСБО 7 «Звіт про рух грошових коштів» - це основна діяльність суб`єкта господарювання, яка приносить дохід, а також інші види діяльності, які не є інвестиційною (придбання і продаж довгострокових активів, а також інших інвестицій, які не є еквівалентами грошових коштів) або фінансовою діяльністю (діяльність, що спричиняє зміни розміру та складу вкладеного капіталу та запозичень суб`єкта господарювання).
Пунктом 8 вказаного Положення визначено, що дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:
покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);
підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);
сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;
є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигоди підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
За приписами п.6 Положення не визнаються доходами такі надходження від інших осіб:
-сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів;
-сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо;
-сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг);
-сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг);
-сума завдатку під заставу або в погашення позики, якщо це передбачено відповідним договором;
-надходження, що належать іншим особам;
-надходження від первинного розміщення цінних паперів;
-сума балансової вартості валюти.
Пунктом 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
В свою чергу розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться у безготівковій формі.
Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного Банку України №22 від 21.01.2004 р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 377/8976 від 29.03.2004 р., яка регулює порядок здійснення безготівкових розрахунків, встановлено, що безготівкові розрахунки це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, внесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів.
Слід звернути увагу, що ПП «Агросан» по вказаним операціям виступав продавцем та законом не покладено на нього обов`язок відслідковувати подальше використання проданого ним товару.
Суд зазначає, що контролюючий орган у відзиві на адміністративний позов від 11.06.2020 підтвердив, що при розгляді заперечення враховані пояснення ПП «Агросан» та встановлено, що платником відображено дохід від реалізації надлишку поставленої продукції (ріпак, соя, ячмінь, кукурудза, пшениця) в уточнюючих деклараціях з податку на прибуток приватних підприємств відповідно до розміру розбіжностей у період охопленого перевіркою (друге півріччя 2016- перше півріччя 2019), які через механічну помилку не були враховані при проведенні перевірки.
Отже, суд приходить до висновку, що висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки від 02.01.2020 є хибними та не відповідають дійсним обставинам справи.
Оскільки, з боку позивача відсутні порушення викладені в акті перевірки від 02.01.2020, то не підлягають і застосуванню штрафні санкції передбачені п. 1201.2 ст. 1201, п. 201.10 ст. 201 ПК України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Приватного підприємства «Агросан», визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідачів.
В той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 245 КАС України, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи видно, що інтереси Приватного підприємства "Агросан" у справі №160/5644/20 представляв адвокат Тронько Вячеслав Вікторович, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП №4553 від 07.11.2019 року та перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповіджальністю "Юридична компанія "Мистецтво права".
Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, ПП "Агросан" був укладений з Товариством з обмеженою відповіджальністю "Юридична компанія "Мистецтво права" Договір про надання юридичних послуг від 22.05.2020.
Відповідно до ч. 4.2 договору оплата послуг, визначенихв п. 2.1 цього Договору здійснюється на підставі виставленого Замовником рахунку на оплату, із зазначенням детального переліку та вартості наданих юридичних послуг.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07.08.2020.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко