Справа № 420/3507/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3507/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Одеса

У залі судових засідань №33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Довгальової Г.Г.,

за участю сторін:

представника позивача - Тодорова В.Д.,

представника відповідача - Копиці С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодор» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодор» до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 року на суму 4671297,00 гривень;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 року на суму 216151,00 гривень.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодор» з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС в Одеській області не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Наголошувалося, що у ході проведення перевірки перевіряючим було надано усі документи бухгалтерського та податкового обліку, які висвітлюють взаємовідносини між ТОВ «Автодор» та його контрагентами, підтверджують факт реальності укладених правочинів.

Крім того, ТОВ «Автодор» зазначалося, що операції з виконання робіт та постачання товарів відповідають діючому законодавству, підтверджені первинними документами та призвели до зміни майнового стану позивача.

Позивачем вказувалося, що контролюючим органом взагалі не було з`ясовано всіх фактичних обставин здійснення господарських операцій, зокрема, не враховано можливість суб`єктів господарювання залучати на договірній основі інших суб`єктів господарської діяльності, необмежену кількість людських та матеріальних ресурсів, використовувати іншу техніку, тощо.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

16 червня 2020 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

04 серпня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№20409/20 від 27.05.2020р.) на позовну заяву (т.VІ, а.с.50-79).

Відзив обґрунтований наступним.

За результатами проведеної перевірки Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку про нереальність господарських операцій, неправомірність (безпідставність) документального оформлення нереальності господарських операцій при складанні первинних операцій документів та їх відображення у регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Крім того, зазначалося, що відповідно до податкової інформації, наявної у базах даних ДПС, відомостей з попередніх актів перевірок, аналізом руху та використання трудових ресурсів підприємствами, спільним використанням нежитлових будівель та земельних ділянок, з`ясована пов`язаність підприємств, а саме: майже у всього складу робітників ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» попереднє місце роботи було: ТОВ «Автодор» ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ); директором ТОВ «АВТОДОР» та ВКФ «КВАРЦ» є одна особа - ОСОБА_9 ; ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ», ТОВ «АВТОДОР» та ВКФ «КВАРЦ» використовують один кінцевий пристрій для формування, обробки та подання до органів ДПС України податкової звітності та реєстрації податкових накладних в ЄРПН; ТОВ «АВТОДОР» та ВКФ «КВАРЦ» спільно використовують земельні ділянки та нежитлові будівлі, тощо.

На думку Головного управління ДПС в Одеській області усі вище перелічені ознаки ризиковості, нереальності/сумнівності операцій з «отримання» від ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» робіт (за відсутності необхідних трудових ресурсів, відсутності дорожньої техніки, відсутності необхідних ліцензій, достатньої кількості придбаних матеріалів, дозволу замовника на залучення субпідрядника), у сукупності та/або кожен по одинці, підтверджують висновки перевірки, щодо неналежного формування показників податкового кредиту ТОВ «Автодор», оскільки не доведено реальне виконанням робіт саме ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ».

У відповіді на відзив (вх.№23336/20 від 18.06.2020р.) Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодор» зазначало, що відповідно до ст. 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі: самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Вказувалося, що питання яким чином необхідно здійснювати підприємницьку діяльність ТОВ «АВТОДОР»: виконувати роботи самому чи залучати контрагента, укласти договір з цим чи іншим контрагентом, залучити до співпраці одного чи п`ятьох контрагентів - це право суб`єкта підприємницької діяльності та не входить у сферу регулювання Головного управління ДПС в Одеській області.

На думку ТОВ «Автодор», законодавство не зобов`язує підприємство пояснювати податковому органу, на підставі яких факторів та з яких міркувань формується програма діяльності підприємства, здійснюється вибір форм та методів здійснення господарської діяльності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодор» наголошувало, що Головним управління ДПС в Одеській області було перевищено повноваження, оскільки перевірці підлягали взаємовідносини лише з двома контрагентами: ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» та ПП «Нафтобуд», проте контролюючий орган здійснив перевірку відносин позивача ще й з ВКФ «КВАРЦ» (т.VІ, а.с.82-91).

У поясненнях (вх.№31193/20 від 10.08.2020р.) Головне управління ДПС в Одеській області наголошувало, що ТОВ «Автодор» було порушено вимоги договору №1П/19 від 27.03.2019 року та залучено субпідрядника з працівниками у яких відсутній досвід виконання дорожніх робіт, який не володіє необхідною технікою та транспортними засобами. Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що у даному випадку відбулося оформлення господарських операцій без фактичного здійснення господарських операцій та безпідставне формування позивачем податкового кредиту, що призвело до зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 4887448,00 гривень та значних втрат бюджету (т.VІ, а.с. 119-125).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодор» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 31.03.1993 року, за №0000684 (т.V, а.с.220-226).

До видів діяльності ТОВ «Автодор» згідно код КВЕД відноситься: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний).

На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №569 від 13.02.2020 року, було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодор» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентами постачальниками: «ПП НАФТАДОРБУД» за квітень, серпень 2019 року та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» за серпень 2019 року (т.ІІІ, а.с.174).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року (т.ІІІ, а.с.175-187).

На підставі Акту перевірки №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

№ від 03.04.2020 року, щодо збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «Автодор» за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями на 31144198,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 1557099,00 гривень, за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 3114198,00 гривень, у тому числі у серпні 2019 у сумі 3114198,00 гривень (т.ІІІ, а.с.170);

№ від 03.04.2020 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 216151,00 гривень, за завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за серпень 2019 року у сумі 216151,00 гривень (т.ІІІ, а.с.171).

Головне управління ДПС в Одеській області за результатами перевірки дійшло висновку про недоведеність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Автодор» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ», що на думку контролюючого органу свідчить про формальність первинної документації, складеної на їх підставі та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансової звітності.

Судом встановлено, що на виконання своєї господарської діяльності, ТОВ «Автодор» виконувало середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15/,км 0+000-км - км 7+200, відповідно до процедури закупівлі послуг №UA-2019-01-18-001888-b від ДП «Служби автомобільних доріг» (т.ІІІ, а.с.188-251, т.ІV, а.с.1-25).

Для здійснення середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160407/Р-72/-Удобне-/М-15, км 0+000-км, відповідно до договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року (т.ІІІ, а.с.193-198), ТОВ «Автодор» з ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» було укладено договір субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року (т.ІV, а.с.26-27).

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстроване 26.02.2019 року за №1 083655 (т.ІV, а.с.63-68). До видів діяльності ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» згідно код КВЕД відноситься, зокрема, 42.11 Будівництво доріг і автострад. ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» має ліцензію Державної архітектурно - будівельної інспекції України №16-Л від 27 березня 2019 року щодо господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми та значними наслідками (т.ІV, а.с.69-72).

Факт виконання умов договору субпідряду №2-СУБ/19 від 02 липня 2019 року, укладеного між ТОВ «Автодор» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ», підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, розрахунком №1-2 загальновиробничих витрат, відомістю ресурсів, актом здачі приймання робіт (надання послуг) (т.ІV, а.с.28-33, 35-62).

На виконання вимог статті 201 Податкового кодексу України, ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» складено і направлено на реєстрацію до Державної фіскальної служби України податкову накладну №1 від 28.08.2019 року (т.ІV, а.с.34).

Розрахунки між товариствами були проведені у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи картками рахунку 631 (т.ІV, а.с.82-83) та оборотно-сальдовою відомістю (т.V, а.с.203-218).

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про недоведеність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Автодор» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі - Податковий кодекс).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною першою статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із положеннями ч. 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Отже сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Як зазначалося судом, на підставі акту перевірки №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року (т.ІІІ, а.с.175-187), Головне управління ДПС в Одеській області, дійшло висновку про необхідність збільшення ТОВ «Автодор» суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, застосування штрафних санкцій та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Як вказано в акті перевірки №188/15-32-05-09/13888197 від 06 березня 2020 року, господарські операції між ТОВ «Автодор» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» мали нереальний характер.

Зокрема зазначалося, що порівняльним аналізом можливості виконання документально оформлених господарських операцій наявним трудовим ресурсам ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» при ремонті автомобільної дороги довжиною 7,2 кілометри, площею 18520 м2, що проходить через село Удобне встановлено, що за відсутності у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» будь-яких основних засобів, об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості та земельних ділянок, виконати ремонті роботи автомобільної дороги неможливо. Проте, на думку контролюючого органу, відповідні ресурси має сам ТОВ «Автодор».

Крім того, ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» з 25.06.2019 року було змінено у видах діяльності код КВЕД 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будівель» на 42.11 «Будівництво доріг і автострад». Сумніви контролюючого органу при цьому викликані відсутністю разом з кодом КВЕД 42.11 супутніх та «необхідних» на думку ГУ ДПС в Одеській області видів діяльності, зокрема, допоміжне обслуговування наземного транспорту та діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, тощо.

Також, податковим органом зазначалося, що у додатках ліцензій ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» від 27.03.2019 року та 01.08.2019 року відсутні роботи з категорією складності IV та V, клас наслідків СС2, СС3 (будівництво доріг автомобільних, мостів і мостових переходів, шляхопроводів та інше).

Головним управління ДПС в Одеській області було також використано інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень та встановлено, що ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2020 року (кримінальне провадження №0000807), було надано тимчасовий доступ до наявної у Державному підприємстві «Служба місцевих автомобільних доріг» та ТОВ «Автодор» документації щодо проведення робіт згідно договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року (т.VІ, а.с.66-71).

З урахуванням даних кримінального провадження №0000807, Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку про суттєве завищення показників робіт та матеріалів.

Також, досліджуючи можливості виконання оформлених господарських операцій, контролюючий орган дійшов висновку, що відбулося значне збільшення вартості товарно-матеріальних цінностей, що придбавалися у ВКФ «КВАРЦ», зокрема, емульсії бітумної, готової щебенево-піщаної суміші, тощо; відображення використання води, хоча згідно даних ЄРПН придбання води взагалі не відбувалося.

Головним управлінням ДПС в Одеській області наголошувалося, що у зв`язку з відсутністю у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» щебенерозподільника, ресайклера та катів, останній не міг виконати роботи з розсипання кам`яного матеріалу щебенерозподільником, регенерації конструктивних шарів дорожнього одягу та ущільнення асфальтного шару катками дорожніми.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що критично ставиться до тверджень Головного управління ДПС в Одеській області про порушення ТОВ «Автодор» вимог податкового законодавства оскільки, дослідивши рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угод, судом встановлено, що усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу встановити реальність господарських відносин та операцій.

Перш за все суд наголошує, що відповідно до Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 04.12.2018 у справі №814/788/14, від 30.11.2018 у справі №820/4698/17, від 14.02.2018 у справі № 804/15887/14, від 23 липня 2020 року по справі №816/1122/16.

Також, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності та наявність обставин державної реєстрації, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Так, одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового кодексу України є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Проте, вивчивши доводи Головного управління ДПС в Одеській області, які спричинили висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» та ТОВ «АВТОДОР», суд зазначає наступне.

Перш за все, суд звертає увагу, що згідно листа №05/07/19-4 від 08.07.2019 року наявного у матеріалах справи, Державним підприємством «СЛУЖБА МІСЦЕВИХ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ» було погоджено залучення субпідрядника ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» для надання послуг за Договором підряду №1П/19 від 27.03.2019 року (т.ІІІ, а.с.192).

Щодо відсутності у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» необхідних ресурсів.

Сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами. Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах по справам №814/1439/17 від 12 грудня 2019 року та №814/1792/17 від 02 липня 2020 року.

Щодо відсутності у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» разом з кодом КВЕД 42.11 супутніх та «необхідних» на думку ГУ ДПС в Одеській області видів діяльності, зокрема, допоміжне обслуговування наземного транспорту та діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії.

Відповідно до Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, класифікація видів економічної діяльності установлює основи для підготовлення та поширення статистичної інформації за видами економічної діяльності.

Тобто КВЕД - це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації. Код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків.

Щодо відсутності у додатках до ліцензій ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» від 27.03.2019 року та 01.08.2019 року робіт з категорією складності IV та V, клас наслідків СС2, СС3 (будівництво доріг автомобільних, мостів і мостових переходів, шляхопроводів та інше).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» має ліценцію Державної архітектурно - будівельної інспекції України №16-Л від 27 березня 2019 року щодо господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми та значними наслідками (т.ІV, а.с.69-72). Згідно додатку до ліцензії №16-Л від 27 березня 2019 року, ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» має право на будівництво об`єктів транспортної інфраструктури, зокрема 3.02.00 Доріг автомобільних.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» права здійснювати середній ремонт доріг не знаходить свого підтвердження під час судового розгляду та спростовується матеріалами справи.

Крім того, рішення про анулювання ліцензії органом ліцензування не приймалось. Дії органу ліцензування щодо видачі ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» ліцензії не визнавалися протиправними.

Щодо наявності ухвал слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою слідчого судді Приморського суду міста Одеса від 07.02.2020 року, у рамках кримінального провадження внесеного 23.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000807 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, було лише надано тимчасовий доступ до наявної у Державному підприємстві «Служба місцевих автомобільних доріг» документації щодо проведення робіт згідно договору підряду №1П/19 від 27.03.2019 року.

Суд зазначає, що з 07.02.2020 року інших ухвал у кримінальному провадженні №0000807 не приймалося, підозра керівнику ТОВ «АВТОДОР» - не вручалася.

Крім того, наявність кримінального провадження в якому не винесено вироку суду у кримінальному провадженні, у силу приписів статей 72-75 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 813/4241/16 від 14 травня 2019 року.

Щодо збільшення ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» вартості будівельних матеріалів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 липня 2019 року, між Виробничо-комерційною фірмою «КВАРЦ» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» було укладено договір поставки №15/19, на підставі якого було придбано, зокрема, цемент, бітумну емульсію ЕКП-60, бітумну емульсію ЕКШ-60, суміш асфальтобетонну гарячу крупнозернисту марки 2, щебенево-піщану суміш С-7 (т.ІV, а.с.97-99).

Вищевказані ТМЦ були придбані за цінами, вказаними у видаткових накладних № 34 від 01.08.2019 року та № 32 від 04.07.2019 року. Однак після придбання відбулось перевезення вказаних ТМЦ та витрати на перевезення відобразились на кінцевій вартості будівельних матеріалів.

Факт перевезення вищевказаних будівельних матеріалів підтверджується товарно-транспортними накладними наявними у матеріалах справи (т.ІV, а.с.160-250,т.V, а.с.1-198).

Крім того, судом не встановлено завищення загального обсягу придбаної щебенево-піщаної суміші С-7 та суміші асфальтобетонної гарячої крупнозернистої марки 2, що підтверджується актом приймання виконаних робіт №4 за серпень 2019 року (т.ІV, а.с.28-32) та видатковою накладною №34 від 01.08.2019 року.

Також, щодо відсутності вартості використаної у процесі ремонту дороги води, суд зазначає, що у матеріалах справи міститься Акт від 01.08.2019 року, відповідно до якого використана у процесі господарської діяльності вода не придбавалася, а набиралась зі ставку у районі ПК 0+700 біля села Удобне у загальній кількості 140 м3 (т. І, а.с.221).

Під час судового розгляду справи, ТОВ «АВТОДОР» було надано роздруківку з мапи Google map, на якій схематично було позначено місце забору води для будівельних потреб під час виконання робіт з поточного ремонту дороги загального користування місцевого значення С160407/З-72-Удобне-/М-15/, км 0+000-км 7 +200 (т.VІ, 126-128).

Щодо відсутності у ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» щебенерозподільника, ресайклера та катів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 липня 2019 року, між Виробничо-комерційною фірмою «КВАРЦ» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» було укладено договір на надання послуг дорожньо-будівельною технікою №16.19 (т.ІV, а.с.102-106).

Згідно Специфікації до договору №16.19 від 02 липня 2019 року та акту здачі-приймання виконаних робіт №210 від 07.08.2019 року, розсипка кам`яного матеріалу здійснювалась Автогрейдером SEM моделі 922, виконання робіт по регенерації конструктивних шарів дорожнього одягу здійснювалась регенератором-змішувачем Caterpillar RM-500В. Крім того ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ» користувалося катками Caterpillar СВ64В, НАММ HD 110, VM115D (т.ІV, а.с.106-107).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених ТОВ «АВТОДОР» договорів та специфіку господарських операцій, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між ТОВ «АВТОДОР» та ТОВ «БФ ПАРИТЕТБУДІНВЕСТ».

Тобто, податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № та № від 03.04.2020 року - підлягають визнанню протиправними та скасуванню, згідно частини 2 статі 245 КАС України.

Суд зазначає, що держава гарантує свободу підприємницької діяльності, оскільки підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. У даному випадку свобода підприємницької діяльності виявилася, зокрема у вільному виборі контрагентів та вільному наймі робітників.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є власністю у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону Про ПДВ стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів. Для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з`ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, ТОВ «АВТОДОР» сплачено судовий збір у розмірі 21020,00 гривень, згідно платіжного доручення №2076 від 17 квітня 2019 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» (68001, м. Чорноморськ, вул. Праці 20, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 року на суму 4671297,00 гривень; № від 03.04.2020 року на суму 216151,00 гривень - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 року на суму 4671297,00 гривень - визнати протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 року на суму 216151,00 гривень - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» () понесені судові витрати у розмірі 21020,00 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Повне рішення складено та підписано 13 серпня 2020 року.

Суддя Балан Я.В.

.