Справа № 128/1820/19
Суддя: Лазаренко А. В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН справи 128/1820/19
Провадження № 2-а-678-5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка А.В.,

за участю секретаря - Іськової Т.Л.

розглянувши справу у порядку письмового провадження за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 БУПР у Вінницькій області ДПР, капрала Козачко Ліни Олександрівни про визнання незаконними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії поліцейського роти № 2 БУПР у Вінницькій області ДПП, капітана поліції Тращука Б. О. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 545455 від 09.06.2019 р. та скасувати дану постанову з підстав її протиправності.

В обґрунтування вимог зазначає, що 29.06.2019 року о 15год. 55хв. поліцейський роти № 2 БУПП Вінницької області ДПП капрал поліції Козачко Ліна Олександрівна відносно нього склала постанову про накладення адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП. Того ж дня о 14год.19хв. капітан поліції ОСОБА_2 склав ще одну постанову за ст. 132-1 КУпАП серія ДП18 № 545455. Вважає другу постанову незаконною, тому що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушенн. Після першої зупинки він не міг залишити сільськогосподарський транспорт на дорозі і при складанні другого протоколу та постанови він пояснював поліцейському, що вже був притягнутий до відповідальності за таке ж правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 заявив про уточненення позовних вимог, просить визнати протиправними дії і скасувати постанову капрала поліції Козачко Л.О., оскільки вона другою виносила постанову, про що він зазначав у своїй позовній заяві, при цьому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. В письмовому відзиві від 17.02.2020 року просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав законності та обгрунттованості постанови ДП18 № 545455 винесеної інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП Трачуком Б.О.. При цьому просить замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного Козачко К.Л. і щоб позивач, відповідно, уточнив вимоги.

Справу розглянуто в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України, яка передбачає розгляд справи в порядку письмового провадження, якщо немає перешкод для її розгляду, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до припису ч. 4 ст. 229 КАС України.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відзиві на адміністративний позов представник Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області Липовська Н.Ю. вказує, що інспектор роти № 2 БУПП Козачко Л.О. при зупиненні ОСОБА_1 встановила всі обставини правопорушення та винесла постанову ДП 18 № 545455 за ст. 132-1 КУпАП, але не додала копії постанови винесеної ОСОБА_3 , а додала лише витяг з АРМОР, яким підтверджується винесення постанови ДП 18 № 545455 від 29.06.2019р. о 14год.29хв. про накладення стягнення Трачуком на ОСОБА_1 в розмірі 510грн. і що з останнього стягнуто 1020грн 30.01.2020року. Разом з тим, у АРМОРІ відсутні відомості про винесення постанови капралом Козачко Л.О. і таку постанову представник не додала до відзиву.

Проте, ксерокопією супровідного листа відділу адмінпрактики ДППУПП у Вінницькій області від 14.08.2019р. № 31464/41/21/2019 підтверджується надсилання постанови ДП 18 № 538971 на адресу Летичівському РВ ДВС для виконання (стягнення з ОСОБА_1 1020грн.), а із ксерокопії постанови убачається, що вона винесена 29.06.2019року о 15год.55хв. капралом поліції Козачко Ліною Олександрівною із змістом, що 15год. 55хв. на а.д. М-12 Стрій-Знамянка ОСОБА_1 керував обприскувачем самохідним р.н. НОМЕР_1 , належним ТОВ «АГРО-ФОРТЕ» габарити якого перевищують дозволені без відповідного дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/17 Верховний Суд вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що позивач ставить під сумнів законність притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідач, в силу вимог ст. 77 КАС України, має надати суду інші докази, якими підтверджується правомірність притягнення позивача до відповідальності, тобто має довести правомірність своїх дій.

У відповідності до статті 132-1 КУпАП (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція вказаної статті є банкетною нормою права, яка містить посилання на спеціальний нормативний акт, а тому, при порушенні вимог цієї статті КУпАП, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності має бути зазначено спеціальний нормативний акт, що регулює перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, та конкретні вимоги якого порушила особа, притягнута до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідач притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, не вказав у відповідному розділі постанови ДП 18 № 538971 від 29.06.2019року з якими габаритами був транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , яка допустима норма, і на скільки перевищена допустима норма, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП про опис обставин, установлених під час розгляду справи. Крім того, оскаржувана постанова повністю дублює постанову ДП 18 № 545455, винесену Трачуком Б.О. о 14год.29хв.

У постанові Слободянюк О. поставив підпис про роз`яснення йому прав за ст. 268 КУпАП, при цьому відсутній її зміст, що піддається сумніву для особи без юридичної освіти зрозуміти її зміст і скористатися своїми правами виписанами у ній.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачених статтею 132-1 КУпАП, і від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Так, обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного доказу, який оцінювався ним при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, як і не подано доказів, які б свідчили про те, що ширина транспортного засобу під керуванням позивача перевищувала нормативно дозволені.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Згідно п. 2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

При цьому, відповідно до ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» та п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994р., встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Порядок видачі дозволу або розмір плати за його отримання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Визначення належності транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних здійснюють згідно п. 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007р. № 879 (надалі - Порядок № 879), посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів лише за результатами габаритно-вагового контролю.

Так, згідно підпунктів 2-4, 6 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів згідно п.п. 3, 6 Порядку № 879 на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

У п. 18 Порядку № 879 визначено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз назначених норм закону свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на те, що судом встановлено, що в постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено які габарити мав транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 і яким нормативним актом передбачені дозволені габарити, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними дій відповідача то суд, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В силу вказаної норми процесуального закону не передбачено право суду за наслідками розгляду такої категорії справ визнання незаконними дій.

Викладене приводить суд до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 538971, винесену 29.06.2019 року поліцейським роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Козачко Ліною Олександрівною.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів.

Суддя: підпис А.В.Лазаренко

Суддя Летичівського

районного суду А.В. Лазаренко