Справа № 320/3002/20
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року 320/3002/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, третя особа: Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.12.2019, яким визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_1 виданими безпідставно та вилучено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018;

- зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підтвердити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно визнанні посвідчення позивача учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, виданими безпідставно, з огляду на необґрунтованість висновків комісії щодо розбіжності в документах, а саме невідповідності довідки про заробітну плату первинним документам, та з огляду на фактичну участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується первинними документами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 видано позивачу на підставі наказу Рокитнянської ПМК №6 від 24.02.1989 №58, яким позивача було командировано для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка, яке не входить до зони відчуження, що свідчить про те, що позивачем виконувались роботи за межами зони відчуження.

Також, відповідач зазначив, що він від Комунальної установи "Трудовий архів Рокитнянського району" отримав довідку про заробітну плату позивача, відповідно до якої відомості про заробітну плату не відповідають первинним документам.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження не підтверджено жодними доказами, а тому рішення комісії про відмову позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та про вилучення наявних у позивача посвідчень є обґрунтованим та законним.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що дійсно згідно наказу Рокитнянської ПМК №6 від 24.02.1989 №58 його було командировано для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка, проте такі роботи виконувались в селі Бобер Поліського району, що підтверджується відповідними довідками. При цьому, позивач зауважив, що йому було виплачено підвищену заробітну плату за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в с. Бобер Поліського району, яке відноситься до зони відчуження.

Третя особа будь-яких письмових пояснень до суду не надала.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від17.06.2020 №500) дію карантину продовжено до 31.07.2020.

При цьому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

В такій редакції пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України діяв до 17.07.2020.

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 №731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Вказаним Законом пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять будь-яких заяв або клопотань учасників справи щодо неможливості її розгляду через запровадження на усій території України карантину, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області 30.10.1998, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Київською обласною державною адміністрацією 09.03.2004.

Згідно вкладки № НОМЕР_3 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 , позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до експертного висновку №1/04 від 27.01.2004, довідки МСЕК серії КИО-І №217140 від 19.02.2004, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії КИО-І №217140 від 19.02.2004, позивачу встановлено з 17.02.2004 безстроково другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 , позивача зараховано 01.04.1986 на посаду екскаваторника в Рокитнянське ПМК №6.

Наказом Рокитнянського ПМК №6 від 24.02.1989 №58 ОСОБА_1 було відряджено для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка у період з 21.02.1989 по31.03.1989.

Згідно списків працівників Рокитнянської ПМК №6 та довідок від 26.01.1993, позивач у період з 24.02.1989 по 31.03.1989 перебував в с. Бобер Поліського району, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки Рокитнянської ПМК №6 від 26.01.1993 позивачу за період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в населеному пункті с. Бобер Поліського району з 24.02.1989 по 31.03.1989 було виплачено додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до постанови Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7.

Комісією Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, прийнято рішення, оформлене протоколом від 27.12.2019 №13-19, яким не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 та вирішено визнати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, виданими безпідставно.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про визнання посвідчень позивача учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, виданими безпідставно, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон №796-XII).

Згідно статті 65 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту першого).

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (пункт третій).

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт четвертий).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі по тексту - Порядок №551).

Згідно пункту 11 Порядку №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії) (абзац перший).

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами (абзац сімнадцятий).

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів (абзац вісімнадцятий).

Розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 23.08.2018 №469 затверджено положення про комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у Київській області 07.09.2018 за №109/1136, яким встановлено, зокрема, що комісія Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Регіональна комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що утворюється розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації (пункт 1.2).

До основних завдань та повноважень комісії входить, зокрема, перевірка правильності визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідних категорій, та іншим категоріям громадян, на підставі первинних документів, які надходять за поданням районних державних адміністрацій Київської області, державних установ, департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та опрацювання особових справ громадян (пункт 3.2).

Пунктом 3.3 Положення про комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян визначено, зокрема, що регіональна комісія відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про визначення/відмову у визначенні статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян; про підтвердження/відмову у підтвердженні статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян; про встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Судом встановлено, що комісією Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, прийнято рішення, оформлене протоколом від 27.12.2019 №13-19, яким не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 та вирішено визнати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, виданими безпідставно.

Як вбачається зі змісту витягу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 27.12.2019 №13-19, підставою для визнання безпідставно виданими позивачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 слугували розбіжності в документах (довідка про заробітну плату не відповідає первинним документам). Робота за межами зони відчуження (с. Королівка).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 10 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень), учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. *Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень), встановлювалось, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до статті 12 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень), причинний зв`язок між погіршенням стану здоров`я, захворюванням, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо уповноваженою на те медичною установою (не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби національної безпеки України) не підтверджено відсутність такого зв`язку.

Згідно статті 14 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень), для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10 і 11), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження; - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2; 3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: - постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; - постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (частина перша).

Громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина четверта).

Громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов`язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті (частина п`ята).

Положеннями статті 15 Закону №796-XII (в редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчень) встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (частина перша).

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях (частина третя).

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях (частина четверта).

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій (частина четверта).

З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що вказаним законом до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесено окремі самостійні категорії громадян, зокрема: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Також, окрім учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, положеннями Закону №796-XII визначено окрему категорію громадян, а саме - потерпілих від Чорнобильської катастрофи, до яких належать особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

Зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що підставою для визнання безпідставно виданими позивачу посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 фактично слугувало те, що позивача було командировано для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка, яке не входить до зони відчуження, що свідчить про те, що позивачем виконувались роботи за межами зони відчуження.

Втім, суд не може погодитись з такими висновками комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, виходячи з такого.

Як було встановлено судом, наказом Рокитнянського ПМК №6 від 24.02.1989 №58 ОСОБА_1 було відряджено для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка у період з 21.02.1989 по 31.03.1989.

Згідно списків працівників Рокитнянської ПМК №6 та довідок від 26.01.1993, позивач у період з 24.02.1989 по 31.03.1989 перебував в с. Бобер Поліського району, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком №1.

Згідно даного додатку в Поліському районі до зони відчуження віднесено: с. Бобер, с. Володимирівка, с. Бовище, с. Кливини, с. Варовичі, с. Ковшилівка, с. Весняне, с. Лісництво Яковецьке, с. Вільшанка, с. Луб`янка, с. Стара Рудня.; зони безумовного (обов`язкового) відселення згідно постанови Ради Міністрів УРСР віднесено: с. Буда-Варовичі, с. Новий Мир, смт. Вільча, смт Поліське, с. Грезля, с. Пухове, с. Денисовичі, с. Рудня-Грезлянська, с. Діброва, с-ще Становище, с. Жовтневе, с. Стеблі, с. Королівка, с. Тараси, с. Котовське, с. Фабриківка, с. Мартиновичі, с. Шевченкове, с. Нова Марківка, с. Ясен.

Отже, з наведеного слідує, що позивач у період з 24.02.1989 по 31.03.1989 виконував роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в с. Бобер Поліського району, яке відноситься до зони відчуження.

Крім того, згідно додатку №1 постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Королівка Поліського району також відноситься до зони відчуження.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивача було відряджено для виконання земляних робіт на об`єкті газифікації в с. Королівка у період з 21.02.1989 по 31.03.1989, а такі роботи у період з 24.02.1989 по 31.03.1989 виконувались в с. Бобер Поліського району, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 належить до числа громадян, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1988-1990 роках, відповідно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Водночас, відповідачем вказану обставину під час прийняття оскаржуваного рішення враховано не було, що призвело до необґрунтованого висновку відповідача про роботу ОСОБА_1 за межами зони відчуження.

За висновком суду, наявні у матеріалах справи та у комісії докази не містять очевидних розбіжностей, які б свідчили про обґрунтовані сумніви щодо факту участі позивача у виконанні ним робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 24.02.1989 по 31.03.1989 безпосередньо у зоні відчуження, оскільки досліджені судом докази доповнюють один одного та уточнюють характер, місце виконання особою робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, судом встановлено, інвалідність позивача пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком №1/04 від 27.01.2004, довідкою МСЕК серії КИО-І №217140 та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії КИО-І №217140.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення (протоколу) комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, №13-19 твід 27.12.2019 про визнання посвідчення ОСОБА_1 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, виданими безпідставно, відповідно, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача підтвердити позивачу статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на етапі, коли особа, яка звернулась, є інвалідом та вже мала такий статус, а також має докази на підтвердження причинного зв`язку, а тому зазначені підстави відмови, що на думку відповідача взагалі позбавляє позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, - не належить до передбачених законом підстав відмови в наданні позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

При цьому, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача за таких обставин не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача підтвердити позивачу статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видати позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн., що підтверджується квитанцією від 27.03.2020 №0.0..1.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 27.12.2019, яким визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_1 виданими безпідставно та вилучено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018.

Зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підтвердити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи () судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.