Справа № 640/21985/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2020 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 08.10.2018 зі зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 143424,00 грн.;

- № від 08.10.2018 зі збільшення зобов`язання з податку на додану вартість на суму 123905,00 грн., з яких 99124,00 грн. - податок на додану вартість і 24781,00 грн. - штраф;

- № від 08.10.2018 зі збільшення суми зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 153467,37 грн., з яких 102311,58 грн. - податок на доходи фізичних осіб і 51155,79 грн. - штраф;

- № від 08.10.2018 зі збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 11330,56 грн., з яких 9050,85 грн. - військовий збір і 2262,71 грн. - штраф;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-310 від 08.10.2018 в сумі 87168,78 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 08.10.2018 про застосування штрафних санкцій в сумі 17433,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона займається торгівлею керамічними виробами та штучними ялинками українських виробників; товар купується позивачем у різних українських постачальників та постачається до мереж супермаркетів Ашан, Леруа Мерлен, Практікер, Новус; фіскальним органом було проведено документальну планову невиїзну податкову перевірку позивача, в ході якої зроблено, на переконання позивача, неправомірний висновок про невизнання витрат позивача на маркетингові послуги; наказ про продовження перевірки від 21.08.2018 є незаконним; п`ятиденний строк на оформлення акта перевірки, встановлений п. 86.3 ст. 86 ПК України, сплив 28.08.2018; натомість, акт перевірки було оформлено лише 04.09.2018; позивачем було законно зменшено свої податкові зобов`язання з ПДВ; жодного обґрунтування про порушення позивачем норм чинного законодавства при визначенні від`ємного значення суми ПДВ контролюючим органом в акті перевірки не наведено; відповідно до п. п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркетингові послуги включаються в себе післяпродажне обслуговування споживача в межах господарської діяльності платника податків; отже, позивач вказала на те, що маркетингові послуги спрямовані на забезпечення ефективного збуту товарів позивача у торгівельних мережах суб`єктів господарювання шляхом популяризації продукції позивача серед споживачів та стимулювання споживчого попиту, що і обумовлює господарський характер цих послуг для позивача; посилання відповідача на те, що відповідні операції з просування товарів здійснюються покупцями продукції у відношенні товару, право власності на який перейшло до покупців, не спростовує їх економічну цінність саме для позивача; чинне законодавство не пов`язує можливість обліку витрат з наявністю або відсутністю права власності на товари, щодо яких здійснюються відповідні дії, що тягнуть такі витрати; отже висновки про непов`язаність витрат позивача на маркетингові послуги з її господарською діяльністю є декларативними; позивач веде розрахунки виключно у безготівковій формі; всі податкові накладні від постачальників зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних; таким чином висновок фіскального органу про завищення позивачем вартості придбання ТМЦ не відповідає дійсності; розрахунок чистого доходу за 2016 рік, і відповідно податку на доходи фізичних осіб та військового збору, здійснений податковим органом, є хибним та спростовується первинними документами позивача, які повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2020 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.10.2018.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.10.2018.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.10.2018.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.10.2018.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-310 від 08.10.2018.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 08.10.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.07.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ № 11653 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2017 тривалістю 10 робочих днів з 07.08.2018 по 20.08.2018.

21.08.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ № 12715 про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 21.08.2018 по дату завершення перевірки тривалістю 5 робочих днів.

За результатами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 , відповідачем було складено акт № 3638/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 04.09.2018, в якому зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме:

- неподання до податкового органу за місцем реєстрації повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП;

- неналежне ведення обліку в Книзі доходів і витрат;

- заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 119267,57 грн.;

- заниження та неперахування до бюджету військового збору із сум чистого доходу в розмірі 9997,14 грн.;

- не нарахування та несплату суми єдиного внеску;

- заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 135600,00 грн.;

- не нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 87,50 грн.

Так, на підставі висновків акта перевірки № 3638/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 04.09.2018, фіскальним органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 08.10.2018 зі зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 143424,00 грн.;

- № від 08.10.2018 зі збільшення зобов`язання з податку на додану вартість на суму 123905,00 грн., з яких 99124,00 грн. - податок на додану вартість і 24781,00 грн. - штраф;

- № від 08.10.2018 зі збільшення суми зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 153467,37 грн., з яких 102311,58 грн. - податок на доходи фізичних осіб і 51155,79 грн. - штраф;

- № від 08.10.2018 зі збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 11330,56 грн., з яких 9050,85 грн. - військовий збір і 2262,71 грн. - штраф;

Також, податковим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-310 від 08.10.2018 року в сумі 87168,78 грн. та рішення № від 08.10.2018 про застосування штрафних санкцій в сумі 17433,76 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до контролюючого органу із відповідною скаргою.

За результатами розгляду скарги, Державна фіскальна служба України прийняла рішення (вих. № 40661/6199-99-11-05-01-14 від 17.12.2018), яким скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України від 08.10.2018 № в частині сплати 68,21 грн. податку на нерухоме майно, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення рішення та податкові повідомлення-рішення № , № , № , № залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

За результатами розгляду скарги позивача про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-310 від 08.10.2018 та рішення № від 08.10.2018 про застосування штрафних санкцій, Державною фіскальною службою України прийнято рішення (вих. № 18174/1/99-99-11-02-02-25 від 21.11.2018), яким скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-310 від 08.10.2018 та рішення № від 08.10.2018 про застосування штрафних санкцій без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася з позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що до матеріалів справи було залучено достатню кількість первинних документів на підтвердження добросовісності дій позивача - ФОП по взаємовідносинам з його контрагентами, а висновки податкового органу, здійснені під час проведення перевірки, не підтверджені належним чином та не вказують на порушення позивачем податкового законодавства, з огляду на що, суд першої інстанції вказав на неправомірності донарахування позивачу додаткових податкових зобов`язань.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

За даних обставин, дослідженню підлягають господарські операції ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.», ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТОВ «Леруа Мерлен Україна», ТОВ «Новус», ТОВ «Практікер Україна».

Так, 01.01.2012 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» (покупець) було укладено договір поставки № П3450, відповідно до п.п. 1.1., 6.1., 6.4. якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві в зазначену ним торгову точку та/або на склад покупця продукцію, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати продукцію, перелічену в специфікації та замовлену в обсягах і на умовах, передбачених цим договором; вважається, що постачальник поставив товар, якщо він доставив товари згідно із замовленням, точно в строк на об`єкт покупця, зазначений ним в замовленні, і якщо в результаті прийому товарів була встановлена повна дійсність доставлених товарів умовам замовлення і цього договору; право власності та ризик випадкової втрати або пошкодження товарів переходять до покупця з моменту прийому товарів (а.с. 64-69).

01.01.2015 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» (виконавець) було укладено договір про торгівельне співробітництво (надання послуг) № У3450, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги щодо передпродажної підготовки товарів замовника та маркетингові послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином надані послуги; метою надання цих послуг є стимулювання та сприяння реалізації товарів замовника (а.с. 86-90).

Зміст передпродажних послуг розкритий сторонами в п. 2.1. договору № У3450 від 01.01.2015, згідно із яким, виконавець здійснює: внесення загальних даних про товар замовника до автоматизованої інформаційної бази даних виконавця; введення нових номенклатурних позицій товарів замовника до автоматизованої інформаційної бази даних виконавця; адміністрування щодо партії товару замовника; забезпечення відповідного асортименту і достатньої кількості розміщення товару в місцях продажу для стимулювання збуту; надання внутрішнього коду товарам; організацію проведення розпродажу товарів, консолідацію замовлень на поставку товарів.

У свою чергу, зміст маркетингових послуг розкритий сторонами в п. 2.2. договору № У3450 від 01.01.2015, згідно із яким, виконавець здійснює: організацію руху товарів до покупців та кінцевих споживачів; управління рухом товарів; розміщення товарів у спеціальних зонах; стимулювання та розширення ринку збуту товарів; збір інформацію про продукцію; надання звіту про обсяги реалізованого товару.

Під співробітництва за договором № У3450 від 01.01.2015, сторонами було підписано акти виконаних робіт (наданих послуг): № 31500062 від 06.01.2015 на суму 18000,00 грн. (а.с. 98); № 31501217 від 31.03.2015 на суму 14600,00 грн. (а.с. 100); № 31503619 від 30.06.2015 на суму 17666,96 грн. (а.с. 101); № 31505387 від 29.09.2015 на суму 5400,00 грн. (а.с. 102); № 31506138 від 30.09.2015 на суму 20151,82 грн. (а.с. 103); № 31507890 від 22.12.2015 на суму 19800,00 грн. (а.с. 104); № 31508362 від 31.12.2015 на суму 67405,00 грн. (а.с. 106); № 31508363 від 31.12.2015 на суму 44614,61 грн. (а.с. 107); № 31600396 від 10.02.2016 на суму 1068,54 грн. (а.с. 108).

03.03.2016 між сторонами було підписано: акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 44614,61 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» за договором поставки № П3450 від 01.01.2012 в сумі 44614,61 грн., та вимогу ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2015 в сумі 44614,61 грн. (а.с. 109); акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 87205,00 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» за договором поставки № П3450 від 01.01.2012 в сумі 87205,00 грн., та вимогу ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2015 у сумі 87205,00 грн. (а.с. 109).

24.03.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 1068,54 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» за договором поставки № П3450 від 01.01.2012 в сумі 1068,54 грн., та вимогу ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2015 в сумі 1068,54 грн. (а.с. 110).

01.01.2016 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (покупець) було укладено договір поставки № П3450, відповідно до п. п. 1.1., 6.1., 6.4. якого, постачальник зобов`язується поставляти покупцеві в зазначену ним торгову точку та/або на склад покупця продукцію, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати продукцію, перелічену в специфікації та замовлену в обсягах і на умовах, передбачених цим договором; вважається, що постачальник поставив товар, якщо він доставив товари згідно із замовленням, точно в строк на об`єкт покупця, зазначений ним в замовленні, і якщо в результаті прийому товарів була встановлена повна дійсність доставлених товарів умовам замовлення і цього договору; право власності та ризик випадкової втрати або пошкодження товарів переходять до покупця з моменту прийому товарів (а.с. 76-83).

01.01.2016 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (виконавець) було укладено договір про торгівельне співробітництво (надання послуг) № У3450, відповідно до п. п. 1.1., 1.2. якого, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги щодо передпродажної підготовки товарів замовника та маркетингові послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином надані послуги; метою надання цих послуг є стимулювання та сприяння реалізації товарів замовника (а.с. 91-97).

Зміст передпродажних послуг розкритий сторонами в п. 2.1. договору № У3450 від 01.01.2016, згідно із яким виконавець здійснює: внесення загальних даних про товар замовника до автоматизованої інформаційної бази даних виконавця; введення нових номенклатурних позицій товарів замовника до автоматизованої інформаційної бази даних виконавця; адміністрування щодо партії товару замовника; забезпечення відповідного асортименту і достатньої кількості розміщення товару в місцях продажу для стимулювання збуту; надання внутрішнього коду товарам; організацію проведення розпродажу товарів, консолідацію замовлень на поставку товарів.

В свою чергу, зміст маркетингових послуг розкритий сторонами в п. 2.2. договору № У3450 від 01.01.2016, згідно із яким виконавець здійснює: організацію руху товарів до покупців та кінцевих споживачів; управління рухом товарів; розміщення товарів у спеціальних зонах; стимулювання та розширення ринку збуту товарів; збір інформацію про продукцію; надання звіту про обсяги реалізованого товару.

В ході співробітництва за договором № У3450 від 01.01.2016 сторонами було підписано акти виконаних робіт (наданих послуг): № 11601093 від 31.03.2016 на суму 27089,54 грн. (а.с. 111); № 11603107 від 30.04.2016 на суму 7077,19 грн. (а.с. 112); № 11605436 від 31.05.2016 на суму 3771,58 грн. (а.с. 113); № 11607427 від 30.06.2016 на суму 11136,88 грн. (а.с.114); № 11609541 від 31.07.2016 на суму 7709,41 грн. (а.с. 115); № 11611336 від 31.08.2016 на суму 8492,89 грн. (а.с. 116); № 11615268 від 30.09.2016 на суму 12523,50 грн. (а.с. 117); № 11617486 від 31.10.2016 на суму 13342,04 грн. (а.с. 118); № 11619120 від 30.11.2016 на суму 34824,55 грн. (а.с. 119); № 11621603 від 31.12.2016 на суму 42295,03 грн. (а.с. 120); № 11621008 від 31.12.2016 на суму 19800,00 грн. (а.с. 119).

05.05.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 27089,54 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 112).

09.06.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 7077,19 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 114).

04.08.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 11136,88 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 115).

25.08.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 7709,41 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 116).

06.10.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 8492,89 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 117).

10.11.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 12523,50 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 118).

08.12.2016 між сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги в сумі 13342,04 грн., а саме: вимогу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за договором поставки № П3450 від 01.01.2016, та вимогу ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до ФОП ОСОБА_1 за договором про надання послуг № У3450 від 01.01.2016 (а.с. 119).

01.01.2015 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Леруа Мерлен Україна» (покупець) укладено договір поставки № 09119/03, відповідно до п. 1.1., 6.27 якого, покупець замовляє, а постачальник поставляє покупцеві в зазначену цим договором торгову точку та/або на склад покупця продукцію з метою її наступної реалізації від свого імені кінцевим споживачам визначену у специфікації, яка є додатком до цього договору, яку покупець зобов`язується прийняти та сплатити у строк та на умовах, передбачених цим договором; право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на етапі загального приймання товару (а.с. 126-131).

01.01.2015 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Леруа Мерлен Україна» (виконавець) укладено договір надання послуг № 09120/04, відповідно до п.п. 1.1. якого, замовник замовляє, а виконавець надає замовнику послуги з просування продукції, передбаченої договором поставки № 09119/03 від 01.01.2015, з метою збільшення її продажу кінцевим споживачам, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги у строк та на умовах, передбачених цим договором; послуги включають: розміщення інформації про товар в магазинах виконавця; внесення інформації про замовника, асортимент поставлених ним товарів, введення в базу даних виконавця оригінальних штрихкодів; забезпечення викладки та розміщення товарів, придбаних у замовника, на полицях магазинів виконавця; стимулювання збуту товару; ознайомлення споживачів з якісними характеристиками товару; аналіз попиту покупців; адаптація асортименту товару згідно із попитом; організація мерчандайзингу та дизайну експозиції; підтримання експозиції в належному вигляді; інформаційний супровід товарів (а.с. 132-133).

В ході співробітництва за договором надання послуг № 09120/04 від 01.01.2015, сторонами було підписано акти виконаних робіт (наданих послуг): № 1400 від 14.07.2015 на суму 9589,41 грн. (а.с. 135); № 1793 від 14.10.2015 на суму 7233,42 грн. (а.с. 135); № 2366 від 22.01.2016 на суму 6600,85 грн. (а.с. 137).

01.01.2016 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Леруа Мерлен Україна» (покупець) укладено договір поставки № 091190316, відповідно до п. 1.1., 6.27 якого, покупець замовляє, а постачальник поставляє покупцеві в зазначену цим договором торгову точку та/або на склад покупця продукцію з метою її наступної реалізації від свого імені кінцевим споживачам визначену у специфікації, яка є додатком до цього договору, яку покупець зобов`язується прийняти та сплатити у строк та на умовах, передбачених цим договором; право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на етапі загального приймання товару (а.с. 136-144).

01.01.2016 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Леруа Мерлен Україна» (виконавець) укладено договір надання послуг № 091200416, відповідно до п.п. 1.1. якого, замовник замовляє, а виконавець надає замовнику послуги з просування продукції, передбаченої договором поставки № 091190316 від 01.01.2016, з метою збільшення її продажу кінцевим споживачам, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги у строк та на умовах, передбачених цим договором; послуги включають: розміщення інформації про товар в магазинах виконавця; внесення інформації про замовника, асортимент поставлених ним товарів, введення в базу даних виконавця оригінальних штрихкодів; забезпечення викладки та розміщення товарів, придбаних у замовника, на полицях магазинів виконавця; стимулювання збуту товару; ознайомлення споживачів з якісними характеристиками товару; аналіз попиту покупців; адаптація асортименту товару згідно із попитом; організація мерчандайзингу та дизайну експозиції; підтримання експозиції в належному вигляді; інформаційний супровід товарів (а.с. 145-146).

В ході співробітництва за договором надання послуг № 091200416 від 01.01.2016, сторонами було підписано акти виконаних робіт (наданих послуг): № 2711 від 19.04.2016 на суму 8511,02 грн. (а.с. 148); № 3098 від 26.07.2016 на суму 9040,44 грн. (а.с. 149); № 3949 від 31.01.2017 на суму 5519,03 грн. (а.с. 149).

01.01.2013 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «Новус» (виконавець) укладено договір про надання послуг № А, відповідно до п. 7.1. якого, виконавець зобов`язується надавати змовнику послуги згідно переліку, зазначеному в додатку № 1, а замовник зобов`язується прийняти надані виконавцем послуги та оплатити їх на умовах і в порядку, зазначених у цьому договорі (а.с.151-152).

Згідно із додатком № 1 до договору № А від 01.01.2013, послуги включають в себе: визначення обсягів продажів товарів в торгових точках в кількісному вираженні, що приймають участь в дослідженні в звітній період; визначення обсягів продажів товарів в торгових точках в грошовому вираженні, що приймають участь в дослідженні в звітній період; визначення залишків продукції в магазинах, які беруть участь у дослідженні; визначення відносної динаміки продажів продукції постачальника в торговельній мережі; визначення середньоденних продажів продукції постачальника через одну торгову точку; надання інформації по кожній окремій торговій точці; проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування; проведення телефонного опитування респондентів; проведення моніторингу щодо визначення кількості фейсів товарної позиції у розрізі магазинів тощо (а.с. 153-154).

В ході співробітництва за договором надання послуг № А від 01.01.2013 сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 94257976 від 18.05.2015 на суму 12000,00 грн. (а.с.153).

14.10.2009 між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «Практікер Україна» (по змісту договору - Практікер) підписано загальні умови поставки та надання послуг № 0499/03BD2009, відповідно до п. 1.1., яких зазначені загальні умови регулюють спеціальні умови поставки товарів Практікер постачальником та надання послуг постачальнику з боку Практікер на основі договору купівлі-продажу та договору про умови, укладеного між сторонами і є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу.

Як визначено в п. п. 8.1., 8.2., 8.3., 9.1., 10.1, 11.1 загальних умов поставки та надання послуг № 0499/03BD2009 від 14.10.2009, Практікер час від часу за погодженням із постачальником надає останньому послуги з: презентації товарів; стимулювання збуту; організації доставки кореспонденції; облаштування торгівельних площ; за вказані послуги постачальник сплачує Практікер спеціальну плату за розміщення за кожен день презентації у кожному окремому магазині, нараховані суми винагороди за послуги з презентації товарів підлягають сплаті постачальником або утримуються Практікер з суми, яка підлягає сплаті постачальнику за поставлений товар, на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 154-168).

28.02.2015 сторони підписали акт прийомки-передачі послуг № УТТДП74 на загальну суму 341,33 грн.

Так, в акті перевірки № 3638/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 04.09.2018 контролюючим органом було зазначено наступне:

- позивачем завищено валовий дохід в 2015 році на суму 202638,10 грн., в 2017 році - на суму 622929,26 грн.; в 2016 році - занижено валовий дохід на суму 183681,10 грн. в результаті операцій заліку однорідних вимог, чим порушено вимоги п. 177.1 ст. 177 ПК України (а.с. 33);

- з урахуванням договорів поставки товарів покупці набувають права власності на поставлений товар з моменту фізичного одержання товару, отриманого від ФОП ОСОБА_2 , і як наслідок, в магазинах підприємств проходить розміщення, викладення на стелажах підприємств товарів самих підприємств; з зазначеної операції «з передпродажної підготовки товарів в магазині» вбачається господарська діяльність підприємств в межах своєї господарської діяльності - діяльності з роздрібної торгівлі кінцевому споживачу (а.с. 34);

- документальні докази пов`язання таких послуг з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_2 відсутні (а.с. 34);

- ФОП ОСОБА_2 не надано документального підтвердження щодо взаємозв`язку отриманих нею послуг щодо передпродажної підготовки товарів та маркетингових послуг з її господарською діяльністю (а.с. 34);

- позивачем завищено валові витрати на загальну суму 1378855,13 грн., в т.ч. за 2015 рік - на суму 215265,38 грн., за 2016 рік - на суму 459177,46 грн., за 2017 рік - на суму 636919,06 грн. (а.с. 34) та занижено оподаткований дохід на загальну суму 666475,63 грн., в т.ч. за 2015 рік - на суму 9627,27 грн., за 2016 рік - на суму 642858,56 грн., за 2017 рік - на суму 13989,80 грн. (а.с. 35), що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 119267,57 грн., в т.ч. за 2015 рік - у сумі 1034,87 грн., за 2016 рік - у сумі 115714,54 грн., за 2017 рік - у сумі 2518,16 грн. (а.с. 36).

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Нормами п. 177.3 ст. 177 ПК України, визначено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Приписами п. 177.4 ст. 177 ПК України, встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з нормами п. п. 177.4.5. п. 177.4 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Слід врахувати, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції було досліджено, що, маркетингові послуги, які отримано позивачем від контрагентів, зокрема, ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.», ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТОВ «Леруа Мерлен Україна», ТОВ «Новус», ТОВ «Практікер Україна» пов`язані з його господарською діяльністю та отриманням доходу, оскільки маркетингові послуги фактично направлені на забезпечення ефективного збуту товарів у торгівельній мережі шляхом популяризації продукції серед споживачів та стимулювання споживчого попиту, що і обумовлює господарський характер цих послуг для позивача.

Колегія суддів враховує, що вказані дії з просування товару мають економічний ефект, незалежно від їх результату, який не охоплюється предметом договору надання послуг, адже надані послуги можуть впливати на місце продажу товару у взаємозв`язку з привабливістю місця демонстрації такого товару, кількість проданого товару в мережі/магазині тощо. У свою чергу, доводи податкового органу про те, що операції з просування товарів здійснюються покупцем (торговельною мережею) у відношенні товару, право власності на який перейшло до покупця, не спростовують їх економічну цінність для позивача, адже податковим законодавством не передбачено поняття економічної доцільності, а у силу принципу свободи економічної діяльності, платник здійснює її на власний ризик та вправі самостійно оцінювати ефективність та доцільність понесених витрат.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи наявні всі первинні документи, які підтверджують реальність виконання умов договорів; первинна документація позивача оформлена належним чином, з огляду на що, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 08.10.2018, яким позивачу збільшено суму зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 153467,37 грн.

Щодо податкових повідомлень-рішень № від 08.10.2018, яким позивачу було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 143424,00 грн., та № від 08.10.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 123905,00 грн., з яких: 99124,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 24781,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, слід врахувати таке.

Згідно з приписами 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Нормами п.п. 200.2, 200.4 ст. 200 ПК України, передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Також, згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Так, у силу норм п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З матеріалів справи слідує, що в акті перевірки № 3638/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 04.09.2018, відповідачем здійснено висновок про те, що: ФОП ОСОБА_1 не нараховано податкові зобов`язання виходячи із бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України по придбаних послугах по організації просування товарів підприємств, суми податку щодо яких були включені до складу податкового кредиту, у зв`язку із відсутністю документальних підтверджень для пов`язання зазначених витрат з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 , як це передбачено вимогами п. 198.5 ст. 198 ПК України (а.с. 41); у ході проведення перевірки були опрацьовані відхилення між сумами податкового кредиту по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 , та його контрагентів, встановлених програмним забезпеченням «Системою автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (а.с. 42-45).

З урахуванням вже наведених норм та обставин справи, колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що податкове законодавство не використовує поняття економічної доцільності та не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності, а обґрунтованість витрат, що зменшують для цілей оподаткування отримані доходи, а також обґрунтованість формування податкового кредиту не може оцінюватися з точки зору доцільності, раціональності, ефективності дій платника податків або отриманого ним результату.

Крім того, правильним є зазначення судом першої інстанції про те, що оцінка фактично одержаного позивачем - ФОП економічного ефекту за фактом отримання маркетингових послуг не має правового значення для податкового обліку витрат, та за умови наявності ділової мети та документального підтвердження відповідних витрат, відповідно дає право позивачу на формування податкового кредиту за умови повного та правильного оформлення первинних документів, які зіставляються за своєю суттю, обсягом та змістом.

У частині перевірки висновків окружного суду у розрізі оскарження податкового повідомлення-рішення № від 08.10.2018, яким позивачу збільшено розмір грошового зобов`язання з військового збору на суму 11 330,56 грн., з яких 9050,85 грн. - за основним зобов`язанням, та 2262,71 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Оскільки судом встановлено вище, що позивачем не було порушено податкове законодавство в частині визначення суми чистого оподатковуваного доходу, донарахування позивачу зобов`язань із сплати військового збору також є неправомірним.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, колегія суддів вважає, що вони є реальними та підтверджуються долученими до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а також показують реальну ділову мету позивача по взаємовідносинам з контрагентами.

Податковим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, вказують на відсутність ділової мети, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Право на формування податкових вигод виникає за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.

Спірні маркетингові послуги фактично спрямовані на забезпечення ефективного збуту товарів позивача серед кінцевих споживачів, що і обумовлює господарський характер цих послуг для позивача, які, в свою чергу, мають економічний ефект, як при фактичному продажу товару, так і самі по собі, незалежно від такого результату, який не охоплюється предметом договору про надання послуг.

Таким чином, інші донарахування позивачу за результатом здійснення перевірочного заходу також не підтвердились під час розгляду спору та підлягають скасуванню, як похідні, з огляду на що,

судом першої інстанції правильно було вказано на наявність підстав для задоволення позову.

Висновки суду апеляційної скарги за наслідком розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

За наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів констатує, що податковий орган в апеляційній скарзі обмежився лише посиланням на обставини, що викладені в акті перевірки, проте не зазначив та, відповідно, не обгрунтував у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77. 90, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 13.08.2020.