Справа № 826/4436/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа №826/4436/17

адміністративне провадження №К/9901/22737/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Смоковича М.І., Шевцової Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України , третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування Наказу №373-0 в частині, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року (головуючий суддя - Мельничук В.П., судді - Лічевецький І.О., Мацедонська В.Е.) .

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування Наказу № 373-0 «Про оголошення конкурсу» в частині оголошення конкурсу на заняття вакантної посади начальника Головного управління ДФС в Одеській області.

На обґрунтування позовних вимог указує, що судовим рішенням, його поновлено на посаді начальника Головного управління ДФС в Одеській області, отже вказана посада не є вакантною, а тому оскаржуваний наказ прийнято з порушенням ст. 23 Закону України «Про державну службу» та Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 246.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року було задоволено вказаний адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 23.02.2017 року № 373-о «Про оголошення конкурсу» в частині оголошення конкурсу на заняття вакантної посади начальника Головного управління ДФС в Одеській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Державна фіскальна служба України не була наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби, оскільки станом на час прийняття оскарженого наказу посада начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не була вакантною з підстав того, що судовим рішенням від 20.02.2017, яке допущено до негайного виконання, ОСОБА_1 з 05.03.2015 поновлено на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області. Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято з перевищенням повноважень та порушенням норм Закону України «Про державну службу» та порядку, що є підставою для скасування такого наказу в частині оголошення конкурсу на заняття вакантної посади начальника Головного управління ДФС в Одеській області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування Наказу № 373-0 в частині було відмовлено.

Відмовляючи в позовних вимогах, суд виходив з того, що спірний наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки у випадку призначення іншої особи на посаду, з якої був звільнений позивач, існують законодавчо закріплені гарантії реалізації такого його права (пункт 6 статті 40 КЗпП), на які спірний наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області не впливає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

10 липня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, в якій просив її скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що судовим рішенням від 20.02.2017, яке допущено до негайного виконання, ОСОБА_1 з 05.03.2015 поновлено на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, отже, станом на час прийняття оскарженого наказу (23.02.2017) посада начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не була вакантною. Вказував, що невиконання Державною фіскальною службою України постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 по справі № 815/1745/15 в частині поновлення ОСОБА_1 з 05.03.2015 на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не надає зазначеній посаді статусу вакантної та не позбавляє права позивача обіймати таку посаду з 05.03.2015.

Відповідачем та третьою особою до Суду були надані заперечення на касаційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, просили залишити його без змін. Вказували, що спірний наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області не порушує права та інтереси позивача, а на момент оголошення конкурсу посада начальника Головного управління ДФС у Одеській області була вільною (вакантною).

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 по справі №815/1745/15 задоволено позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та скасовано висновки перевірки відносно начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ОСОБА_1 , за результатами якої складена довідка про результатами перевірки відомостей, зазначених в особовій та/або трудовій книжці; скасовано наказ в.о. Голови Державної фіскальної служби України від 05.03.2015 р. № 802-о про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області з 05.03.2015. Також, постановлено допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Наказом Голови Державної фіскальної служби України від 23.02.2017 №373-о оголошено конкурс на заняття вакантних посад державної служби категорії «Б» призначення яких здійснюється Головою ДФС, зокрема: начальника Головного управління ДФС в Одеській області.

Наказом ДФС від 14.03.2017 року № 178 з метою забезпечення ефективного проведення конкурсного відбору на зайняття вакантних посад начальника та заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області, оголошеного наказом № 373-о, затверджено персональний склад Конкурсної комісії, якою у подальшому проведено відбір кандидатів відповідно до Порядку проведення конкурсу та визначено його переможців (протокол засідання Конкурсної комісії № 1 від 16.03.2017 року).

Інформація про результати конкурсу листом ДФС від 16.03.2017 №4110/5/99-99-04-05-02-14 була надіслана Національному агентству України з питань державної служби та оприлюднена у встановленому порядку.

Вважаючи протиправним наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРАЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про державну службу» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 23 названого Закону інформація про вакантну посаду державної служби оприлюднюється на офіційних веб-сайтах державного органу, в якому проводиться конкурс, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу.

Рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" приймає суб`єкт призначення, на вакантні посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівник державної служби відповідно до цього Закону.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписання відповідного наказу (розпорядження).

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює перевірку наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови на відповідність вимогам законодавства з питань державної служби і в разі відсутності зауважень узагальнює подану інформацію та не пізніше наступного робочого дня з дня їх надходження розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Аналогічні норми закріпленні в п. 5, 6 Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорій "Б" і "В" приймає керівник державної служби в державному органі.

Конкурс проводиться поетапно:1) прийняття рішення про оголошення конкурсу; 2) оприлюднення рішення про оголошення конкурсу; 3) приймання документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі; 4) попередній розгляд поданих документів на відповідність встановленим законом вимогам; 5) проведення тестування та визначення його результатів; 6) розв`язання ситуаційних завдань та визначення їх результатів (крім категорії "В"); 7) проведення співбесіди та визначення її результатів; 8) проведення підрахунку результатів конкурсу та визначення переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата; 9) оприлюднення результатів конкурсу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Законодавець надає правову гарантію незаконно звільненому працівнику у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу щодо поновлення на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ст. 235 КЗпП України).

З метою виконання роботодавцем такого рішення пунктом 6 статті 40 КЗпП передбачено можливість розірвання з його ініціативи трудового договору з працівником у разі поновлення на роботі іншого працівника, який раніше виконував цю роботу.

Звільнення із цих підстав відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових перешкод для оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області та прийняття відповідного наказу в цій частині, оскільки станом на момент оголошення конкурсу посаду начальника Головного управління ДФС в Одеській області не займала жодна особа.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що спірний наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки у випадку призначення іншої особи на посаду, з якої був незаконно звільнений позивач, існують законодавчо закріплені гарантії реалізації такого права, на які спірний наказ в частині оголошення конкурсу на заміщення посади начальника Головного управління ДФС у Одеській області не впливає жодним чином.

Так, з метою виконання роботодавцем рішення суду щодо поновлення працівника на попередній роботі, пунктом 6 статті 40 КЗпП передбачено можливість розірвання з його ініціативи трудового договору з працівником у разі поновлення на роботі іншого працівника, який раніше виконував цю роботу.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.

Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи наведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі 826/4436/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич М.І. Смокович Н.В. Шевцова