Справа № 9901/56/20
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2020 року

Київ

справа №9901/56/20

адміністративне провадження №П/9901/56/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Шишова О.О.,

суддів: Данилевич Н.А., Смоковича М.І., Шевцової Н.В., Яковенко М.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Івченка М.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Дацьківа А.І.

представника відповідача Мовіле О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправним та скасувати в частині Указ Президента України,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА І АРГУМЕНТИ СТОРІН У СПРАВІ

1. ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до Верховного Суду, як суду першої інстанції, із позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі- відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України №680/2019 від 11.09.2019 року «Про скасування деяких указів Президента України» в частині, яка стосується ОСОБА_1 .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до положень частини п`ятнадцятої статті 25 Закону України від 07.06.2018 № 2449-VIII «Про дипломатичну службу» (далі - Закон № 2449-VІІІ) він міг бути позбавлений дипломатичного рангу лише за рішенням суду. Щодо можливості присвоєння йому дипломатичного рангу Надзвичайного і Повноважного Посла, позивач послався на те, що він обіймав керівні посади в Парламентській Асамблеї ОБСЄ, що в силу положень частини шостої статті 22 вказаного Закону надавало можливість присвоєння Президентом України за поданням Міністра закордонних справ України дипломатичного рангу у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 25 цього Закону, як громадянину України, який обіймав керівні посади в секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна.

3. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

4. 30 березня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що акт про присвоєння дипломатичного рангу є актом, який безпосередньо пов`язаний з проходженням дипломатичної служби або із виконанням дипломатичних функцій чи зайняттям посади в секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, проте позивач не обіймав таких посад. Також відповідач указує на те, що її подано поза межами місячного строку звернення до суду, установленого частиною п`ятою статі 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому позовну заяву у цій справі необхідно залишити без розгляду.

5. 08 квітня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано відповідь позивача на відзив відповідача, у якому позивач зазначає, що загалом у відзиві відповідача не спростовано належними доказами тверджень позивача ,викладених у позовній заяві.

6. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2020 року витребувано від Управління кадрів Апарату Верховної Ради України копію трудової книжки та копії наказів, платіжні доручення про відрядження ОСОБА_1 як Голови Постійної делегації Верховної Ради України у Парламентській Асамблеї ОБСЄ за період з 18 травня 2019 року по 11 вересня 2019 року.

7. 10 серпня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли вказані докази витребувані ухвалою суду.

8. 11 серпня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано письмові пояснення ОСОБА_1 щодо заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Так, позивач звертає увагу на те, що отримання позивачем як громадянином дипломатичного рангу згідно з частиною шостою статті 22 Закону України "Про дипломатичну службу" не є проходженням публічної служби в розумінні пункту 17 частини 1 статті 4 КАСУ.

9. Отже вважає, що у цьому випадку діє загальний строк звернення до суду - 6 місяців. Унаслідок цього позов подано не народним депутатом України (з відповідним спеціальним правовим статусом), а громадянином України.

10. У судовому засідання позивач та представник позивача підтримали доводи викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також вважали що строк звернення до суду становить 6 місяців. Просили відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

11. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив позов залишити без розгляду.

ІІ. УСТАНОВЛЕНІ У СПРАВІ ОБСТАВИНИ

12. ОСОБА_1 - народний депутат України VIII та IX скликань.

13. У 2016 році - обраний заступником Голови Комітету з економічних питань, науки, технологій та навколишнього середовища Парламентської Асамблеї ОБСЄ та увійшов до керівних органів Асамблеї. Був одноголосно переобраний на цю посаду у 2017, 2018 та 2019 роках.

14. Міністр закордонних справ України поданням від 26.04.2019 № 201/11-910/5-1583 вніс Президенту України пропозицію про присвоєння дипломатичного рангу Надзвичайного і Повноважного Посла, зокрема ОСОБА_1 - Голова постійної делегації Верховної ради в Парламентській Асамблеї ОБСЄ.

15. Указом Президента України від 18.05.2019 № 275 відповідно до статті 25 Закону № 2449-VIII присвоєно дипломатичний ранг Надзвичайного і Повноважного Посла, зокрема ОСОБА_1 - Голова постійної делегації Верховної ради в Парламентській Асамблеї ОБСЄ.

16. Указом Президента України від 11.09.2019 № 680/2019 «Про скасування деяких указів Президента України» скасовано як такий, що видано безпідставно Указ Президента України від 18.05.2019 № 275 у частині, яка стосується присвоєння дипломатичного рангу Надзвичайного і Повноважного Посла, зокрема ОСОБА_1 .

17. Не погоджуючись із Указом Президента України про скасування іншого Указу Президента України, яким позивачу було присвоєно дипломатичний ранг Надзвичайного і Повноважного Посла, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

18. Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

19. Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

20. За загальним правилом, до спорів у публічно-правових відносинах застосовуються строки, встановлені статтею 122 КАС України.

21. Так, частинами другою та третьої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

23. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

24. При цьому, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

25. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України.

26. Позивач, обґрунтовуючи застосування до нього загального шестимісячного строку звернення до суду посилається на частину шосту статті 22 Закону України «Про дипломатичну службу» та зазначає, що він отримав дипломатичний ранг як громадянин України.

27. Зазначена норма встановлює, що громадяни України, які обіймають посади в секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, користуються привілеями та імунітетами відповідно до міжнародних договорів, що визначають обсяг таких привілеїв та імунітетів. Громадянам, які обіймають керівні посади в зазначених органах, може бути присвоєно дипломатичний ранг у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 25 цього Закону.

28. Період роботи громадян України на посадах у секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, зараховується до стажу дипломатичної служби. Період роботи громадян України на посаді судді закордонного юрисдикційного органу, членом або учасником якого є Україна, зараховується також до стажу роботи на посаді судді.

29. Проте Судом установлено, що позивачу було присвоєно дипломатичний ранг Надзвичайного і Повноважного Посла як Голові постійної делегації Верховної ради в Парламентській Асамблеї ОБСЄ та народному депутату України.

30. Таке формулювання міститься зокрема у самому Указі Президента України від 18.05.2019 № 275.

31. Крім того, згідно з Правилами процедури ПА ОБСЄ Україні в Асамблеї надано вісім місць. Порядок формування Постійної делегації Верховної Ради України у ПА ОБСЄ визначається Положенням "Про Постійну делегацію Верховної Ради України у Парламентській асамблеї Організації з безпеки і співробітництва в Європі". Склад Постійної делегації формується на основі квот депутатських фракцій та затверджується Розпорядженням Голови Верховної Ради України.

32. Тобто, ОСОБА_1 представляв Україну у міжнародній делегації будучи Головою постійної делегації Верховної Ради України та Народним депутатом України.

33. Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

34. Так, статус, права та обов`язки (повноваження) народного депутата України встановлені Конституцією України, законами України від 17.11.1992 № 2790-XII «Про статус народного депутата України» (далі - Закон № 2790-XII), від 17.11.2011 № 4061-VI «Про вибори народних депутатів України» (далі - Закон № 4061-VI), Регламентом Верховної Ради України, затвердженим Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України», за правилами яких народним депутатом України є обраний відповідно до Закону № 4061-VI представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України. Народний депутат здійснює свої повноваження на постійній основі.

35. Гарантії трудових прав народного депутата встановлюються Конституцією України, Законом № 2790-XII, Кодексом законів про працю України, іншими законами України.

36. Згідно з положеннями статей 75 та 76 Конституції України Верховна Рада України як орган державної влади є колегіальним органом, який складають чотириста п`ятдесят народних депутатів України.

37. До того ж, положеннями Закону України від 14.10.2014 № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 1702-VII) народних депутатів України віднесено до національних публічних діячів, за дефініцією, яка міститься у пункті 25 частини першої статті 1 якого - це фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені публічні функції в Україні.

38. З наведеного слідує, що народний депутат України є особливим суб`єктом публічної служби, який здійснює формування та забезпечення проведення державної політики у всіх сферах суспільного життя через, зокрема право законодавчої ініціативи, контрольні функції відповідно до Конституції України, участь в роботі ПАРЄ.

39. Окрім того, відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про дипломатичну службу» у системі органів дипломатичної служби можуть утворюватися спеціальні місії, а також делегації на сесії статутних органів міжнародних організацій, статус, завдання та функції яких залежно від рівня місії визначаються відповідно Президентом України або Міністром закордонних справ України.

40. Спеціальні місії є тимчасовими місіями, що за своїм характером представляють Україну і направляються Україною до іншої держави за її згодою для спільного розгляду з цією державою певних питань або для виконання щодо неї певного завдання.

41. Фінансове та матеріально-технічне забезпечення роботи спеціальних місій визначається Кабінетом Міністрів України.

42. Слід зазначити, що з матеріалів справи, убачається, що на виконання повноважень в ПА ОБСЕ позивач отримував кошти на відрядження.

43. Парламентська Ассаблея ОБСЕ це межпарламентская организация, до складу якої входять входять депутати парламентів держав-учасниць ОБСЄ. Основними цілями ПА ОБСЄ є розширення участі парламентарів у діяльності Організації, а також забезпечення міжпарламентського діалогу та співробітництва.

44. Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про дипломатичну службу`У системі органів дипломатичної служби можуть утворюватися спеціальні місії, а також делегації на сесії статутних органів міжнародних організацій, статус, завдання та функції яких залежно від рівня місії визначаються відповідно Президентом України або Міністром закордонних справ України.

Спеціальні місії є тимчасовими місіями, що за своїм характером представляють Україну і направляються Україною до іншої держави за її згодою для спільного розгляду з цією державою певних питань або для виконання щодо неї певного завдання.

45. Статтею 1 Закону України «Про дипломатичну службу» передбачено, що дипломатична служба - це державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності посадових осіб дипломатичної служби, пов`язаній з реалізацією зовнішньої політики України, захистом національних інтересів України у сфері міжнародних відносин, а також прав та інтересів громадян і юридичних осіб України за кордоном.

46. Тобто, ОСОБА_1 , будучи Головою постійної делегації Верховної ради в Парламентській Асамблеї ОБСЄ, народним депутатом України та маючи дипломатичний ранг, виконував функції притаманні для дипломатичної служби. За таких обставин той факт, що він не був дипломатичним службовцем не впливає на висновок, що ОСОБА_1 виконував функції дипломатичної служби відповідно до вимог Закону України «Про дипломатичну службу».

47. Крім того, слід звернути увагу, що стаття 22 Закону України «Про дипломатичну службу» встановлює що громадяни України, які обіймають посади в секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, користуються привілеями та імунітетами відповідно до міжнародних договорів, що визначають обсяг таких привілеїв та імунітетів.

48. До того ж період роботи громадян України на посадах у секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, зараховується до стажу дипломатичної служби.

49. Тобто з цього слідує, що дипломатичний ранг який був присвоєний ОСОБА_1 надає певні пільги передбачені Законом України «Про дипломатичну службу» та період роботи громадян України на посадах у секретаріатах, органах міжнародних організацій та закордонних юрисдикційних органах, членом або учасником яких є Україна, зараховується до стажу дипломатичної служби, що є дипломатичною службою.

50. Також сам позивач, звертаючись до суду посилається на норми Закону України «Про дипломатичну службу» який регулює діяльність органів дипломатичної служби та просить відновити його права, які також регулюються та передбачені Законом України «Про дипломатичну службу».

51. За таких обставин колегія суддів уважає, що спір у цій справі спір виник з приводу проходження позивачем публічної служби.

52. Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

53. Оспорюваний у цій справі Указ Президента України від 11.09.2019 № 680/2019 «Про скасування деяких указів Президента України» 19.09.2019 було офіційно оприлюднено шляхом опублікування в Офіційному віснику Президента України (2019 рік, № 20, стор. 41, стаття 831).

54. До суду ОСОБА_1 звернувся 27 лютого 2020 року, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду за захистом свого права.

55. Частиною третьою статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

56. У позові та впродовж розгляду справи ОСОБА_1 поясняв, що строк звернення до суду не пропустив оскільки вважає, що строк звернення до суду за таким позовом становить шість місяців. Крім того, позивач не заявляв про поновлення пропущеного строку та наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

57. За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

58. На підставі статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

59. У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. The United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, № 93).

60. Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

61. Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків у постанові від 14 червня 2018 року у справі № 800/102/17 (провадження № 11-295сап18), зазначивши також, що положеннями КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

62. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

63. За таких обставин Суд уважає, що ОСОБА_1 подав даний позов із пропуском строку звернення до суду, що є підставою для його залишення без розгляду.

64. Повний текст ухвали складений 13 серпня 2020 року.

65. На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправним та скасування Указу Президента України №680/2019 від 11.09.2019 року «Про скасування деяких указів Президента України» в частині, яка стосується ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

2. На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

3. Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Шишов

Судді: Н.А. Данилевич

М.І. Смокович

Н.В. Шевцова

М.М. Яковенко