Справа № 200/2113/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 р. Справа№200/2113/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про визнання протиправним рішення № 2048 від 31.01.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Щасливцевської сільської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Щасливцевської сільської ради № 2048 від 31.01.2020 року та зобов`язати позивача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2019 року він звернувся до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, на території Щасливцевської сільської ради у власність для будівництва жилого будинку за адресою АДРЕСА_1 , додавши до заяви повний перелік необхідних документів, згідно зі статтею 118 ЗК України.

08.08.2019 року позивач отримав витяг з рішення № 1785 від 30.07.2019 року 97 сесії Щасливцевської сільської ради сьомого скликання, яким було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану ділянку іншій особі. Вказана відмова була оскаржена позивачем до Донецького окружного адміністративного суду, який рішенням від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував рішення Щасливцевської сільської ради Херсонської області від 30 липня 2019 року в частині відмови в надані дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.07.2019 року, що зареєстрована 19 липня 2019 року.

За наслідками повторного розгляду заяви позивача на виконання судового рішення, відповідач повторно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 2048 від 31.01.2020 року 109 сесії Щасливцевської сільської ради Херсонської області сьомого скликання в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язати Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірах, не більше 0,1000 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поруч з ділянкою із кадастровим номером :04:001:1658.

Ухвалою від 02 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про визнання протиправним рішення № 2048 від 31.01.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії здійснювати в порядку загального позовного провадження.

На виконання ухвали суду від 13 травня 2020 року відповідачем надані до суду письмові докази, а саме: рішення Щасливцевської сільської ради № 2048 від 31.01.2020 року, протокол засідання 109 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 31.07.2020 року, рішення Щасливцевської сільської ради № 1782 від 30.07.2019 року.

Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий, про своє ставлення до заявленого позову відповідач суд не повідомив.

У відповідності до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

До судового засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області в 30 жовтня 2008 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 30.08.2015 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідачем є Щасливцевська сільської ради, яка є юридичною особою () та суб`єктом владних повноважень.

Позивач звернувся 12.07.2019 року до голови Щасливцевської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірах 0,10 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням №1785 від 30.07.2019 року, прийнятим 97 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:1658, у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншої особі.

Рішенням №1782 від 30.07.2019 року, прийнятим 97 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а позов ОСОБА_1 задоволений частково:

визнано протиправним та скасовано рішення № 1785 від 30.07.2019 року 97 сесії 7 скликання Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;

зобов`язано Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірах 0,10 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Вказане судове рішення набрало законної сили 23 січня 2020 року. Відповідно до змісту рішення суду у справі №200/11604/19-а посилання відповідача на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може бути наданий позивачу, оскільки його надано іншій особі, є неприйнятним, оскільки вказані обставини не включені в перелік підстав відмови у наданні такого дозволу, що визначені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

За приписами частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Абзацом другим частини 4 статті 245 КАС України передбачено у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За наслідками повторного розгляду заяви позивача на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а, відповідач рішенням № 2048 від 31 січня 2020 року 109 сесії Щасливцевської сільської ради Херсонської області сьомого скликання повторно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі.

Тобто, незважаючи на вищезазначені законодавчі норми та зміст судового рішення в адміністративній справі №200/11604/19-а, оскаржене у цій справі рішення Щасливцевської сільської ради № 2048 від 31 січня 2020 року не містить відомостей про те, яким чином при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою Щасливцевська сільська рада врахувала обов`язкові висновки рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року в адміністративній справі №200/11604/19-а.

При цьому, дослідження матеріалів справи свідчить, що вказане відповідачем мотивування в тексті оскарженого рішення у цій справі повністю співпадають з мотивуванням раніше оскарженого до суду рішення № 1785 від 30.07.2019 року 97 сесії 7 скликання.

Тому, вирішуючи справу, суд зауважує, що за приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведених підстав при вирішенні справи суд враховує обставини, встановлені при розгляді адміністративної справи №200/11604/19-а, які такі, що не потребують доказування.

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 ЗК України, передбачено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Підпунктом ґ) частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого буднику, господарських будівель і споруд в селах - не більше 0,25 га, в слищах - не більше 0,15 га., в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною 1 статті 122 ЗК України, передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частинами 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За приписами частини 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №838 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок серед іншого включають рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

При цьому суд звертає увагу, що частина 7 статті 118 Кодексу була доповнена абзацом 3 згідно із Законом № 366 від 02.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок»:

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як випливає зі змісту цього закону, він встановлює відповідальність посадових осіб за порушення строків розгляду документів з землеустрою, забороняє витребування не передбачених законом документів, визначає наслідки не прийняття уповноваженими суб`єктами рішень. Тобто, даний закон покликаний додатково упорядкувати земельні правовідносини, захистити права осіб, зацікавлених в отриманні земельних ділянок, від зволікань, безпідставних рішень органів влади.

Відтак суд вважає, що запроваджений цією нормою принцип мовчазної згоди, надає особі, яка звернулась за наданням дозволу на розробку проекту землеустрою та не отримала у визначений законом строк рішення, такі ж права, які має особа, яка цей дозвіл отримала.

Тобто, особа, яка розробила проект землеустрою за принципом мовчазної згоди, також має право на звернення за затвердженням цього проекту. Отже, відмова в затверджені проекту з підстав відсутності дозволу на його розроблення суперечить наведеним приписам та позбавляє особу захисту від бездіяльності органу владних повноважень, який вона отримала за Законом №366 від 02.07.2013 року.

Стаття 118 Земельного кодексу визначає лише два можливих рішення відповідача при розгляді клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - або надання такого дозволу, або мотивована відмова у його наданні.

При цьому відмова в надані дозволу має бути вмотивованою, і підставою для відмови може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», а тому наявні підстави для визнання вказаної відмови протиправною.

Міркування відповідача про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може бути наданий позивачу, оскільки його надано іншій особі, є неприйнятним, оскільки вказані обставини не включені в перелік підстав відмови у наданні такого дозволу, що визначені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Крім того, наявність рішення відповідача №1782 від 30.07.2019 року, прийнятого 97 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, не свідчить про неможливість задоволення заяви позивача, оскільки земельні ділянки за зазначеною у прийнятих рішеннях адресою не ідентифіковані кадастровим номером. Отже, у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бажають розробити проект землеустрою щодо однієї і тієї ж ділянки.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області ухвалити нове рішення суд зазначає про таке.

Згідно зі змісту Рекомендації №R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

З наведених підстав Донецький окружний адміністративний суд у рішенні від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а дійшов висновку, що дії відповідача щодо прийняття відповідного рішення є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень та втручання суду до управлінських функцій цього суб`єкта виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а суд в даному випадку може зобов`язати суб`єкт владних повноважень повторно розглянути заяву позивача, але не може втручатися в управлінську діяльність цього суб`єкта та вказувати йому яке саме рішення він повинен прийняти.

При цьому в рішенні у справі № 200/11604/19-а суд зазначив, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Незважаючи на це, відповідач, на виконання рішення суду повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 , повторно відмовив йому з тих самих підстав, фактично ухилившись від належного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

За таких обставин, враховуючи, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/11604/19-а відповідачем не враховано висновки суду та не поновлені права позивача, з боку відповідача не надано жодних заперечень чи доказів того, що для задоволення заяви позивача необхідно виконати певні умови, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки вони не були понесені позивачем, який звільнений від їх сплати.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Щасливцевської сільської ради (75580, Херсонська область, Генічеський район, вул. Миру, 26, ) про визнання протиправним рішення № 2048 від 31.01.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії --задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення 109 сесії Щасливцевської сільської ради Херсонської області сьомого скликання № 2048 від 31.01.2020 року в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , поруч з ділянкою із кадастровим номером :04:001:1658.

Зобов`язати Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської обласгі (75580, Херсонська область, Генічеський район, вул. Миру, 26, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірах, не більше 0,1000 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поруч з ділянкою із кадастровим номером :04:001:1658.

Рішення складено у повному обсязі та підписане 12 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов