Справа № 360/2733/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2733/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Старобільське ОУПФУ), в якій позивач просить: визнати бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 01.06.2020 щодо призначення пенсії державного службовця та щодо незарахування позивачу до стажу державної служби: часу проходження військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977 (1 р. 11 міс. 14 дн.), часу роботи на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області з 05.07.2001 по 12.04.2002 (9 міс. 7 дн.), часу роботи на посаді землевпорядника Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області з 21.10.2004 по 27.03.2009 (4 р. 5 міс. 6 дн.), часу роботи на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області з 27.03.2009 по 04.11.2015 (6 р. 7 міс. 8 дн.); зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби час проходження військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977 (1 р. 11 міс. 14 дн.), час роботи на посаді голови Новоохтирської сільської ради з 05.07.2001 по 12.04.2002 (9 міс. 7 дн.), час роботи на посаді землевпорядника Новоохтирської сільської ради з 21.10.2004 по 27.03.2009 (4 р. 5 міс. 6 дн.), час роботи на посаді голови Новоохтирської сільської ради з 27.03.2009 по 04.11.2015 (6 р. 7 міс. 8 дн.) та призначити з 03.06.2020 пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, відповідно до довідки Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області від 03.07.2020 № 773/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 21.09.2017 йому було призначено пенсію за віком. Станом на 01.06.2020 були наявні всі необхідні умови та підстави для призначення позивачу пенсії державного службовця, оскільки 16.09.2019 позивачу виповнилось 62 роки та відповідно до записів трудової книжки в нього наявний трудовий стаж 38 років 7 місяців 20 днів, з яких 28 років 11 місяців 12 днів перебування на державній службі.

03.06.2020 позивач направив на адресу відповідача заяву від 01.06.2020 про призначення з 01.06.2020 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723.

Працівником відповідача в телефонній розмові було повідомлено позивача про те, що він повинен 16.06.2020 з`явитись до УПФУ для надання довідок сільської ради про дату прийняття ним присяги державного службовця та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

16.06.2020 в управлінні довідки позивача не прийняли та надали йому відповідь від 12.06.2020 № 18-25/Б-32/8-1240/20, якою відмовлено в призначенні пенсії державного службовця, оскільки стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, становить 15 років 2 місяці 5 днів, що не дає підстав для призначення пенсії відповідно до Прикінцевих положень Закону 889.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає його безпідставним, незаконним та необґрунтованим, оскільки в заяві від 01.06.2020 було зазначено всі підстави для призначення пенсії державного службовця, детально заначено складові стажу державної служби, відповідно до записів трудової книжки, та чітко сформульовано прохальну частину заяви: «прошу призначити мені з 01.06.2020 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ», однак відповідачем заяву розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та не прийнято рішення по суті щодо призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723. Також управління при розгляді заяви позивача помилково послалось на Закон 889 та не зарахувало до стажу державної служби решту стажу 13 років 9 місяців 7 днів, оскільки для обрахунку стажу державної служби позивача слід керуватись законодавством, що діяло до набрання чинності Законом 889.

В трудовій книжці позивача містяться всі необхідні записи, що підтверджують спірні періоди роботи, у зв`язку з чим його дійсний трудовий стаж складає 38 років 7 місяців 20 днів, з якого стаж державної служби складає 28 років 11 місяців 12 днів, що дає право на призначення пенсії державного службовця, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

05.08.2020 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 67-70), в обґрунтування якого зазначив, що 09.06.2020 від позивача надійшла заява від 01.06.2020 довільної форми про перехід на пенсію державного службовця.

12.06.2020 в порядку Закону України «Про звернення громадян» позивачу було надано відповіді на питання, які ним поставлені в заяві від 01.06.2020, також було наголошено на тому, що, якщо ОСОБА_1 має намір переходу на інший вид пенсії, він має звернутись до Фонду із заявою встановленого зразка, який передбачено Додатком 4 Порядку № 22-1.

Також відповідач зазначив, що Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723) було передбачено, що дію відповідного Закону поширено на посадових осіб місцевого самоврядування згідно із Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон № 280/97).

Відповідач вважає, що у зв`язку із набранням чинності (04.07.2001) Законом України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493), поширення дії Закону № 3723 втратило чинність у зв`язку з втратою чинності пункту 5 розділу V Закону № 280/97 на підставі Закону № 2493, а дія Закону № 3723 поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування лише в тій частині, що не суперечить Закону № 280/97, Закону № 2493 та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування згідно із Законом № 2493.

Отже, після 04.07.2001, на думку відповідача, стаж служби посадових осіб органів місцевого самоврядування втратив статус стажу державної служби.

Крім того, з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889), ст. 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 - Закон № 3723 втратив чинність з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 1 травня 2016 року.

Відповідно до вищезазначеного Порядку, згідно із пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 - на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889, станом на 1 травня 2016 року:

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 3 цього Порядку - право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058 з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 пенсія не призначалася відповідно до Закону № 3723, мають чоловіки, які досягли віку 62 роки.

Так, згідно записів трудової книжки (запис № 34 від 16.05.2016), ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 перебував на обліку в Новоайдарському РЦЗ.

Аналізуючи положення Закону № 2493 та Закону № 889, відповідач робить висновок, що державна служба і служба в органах місцевого самоврядування є різними поняттями, які відрізняються і за змістом, і за функціями та повноваженнями, які покладені на ці служби.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 21 Закону № 2493, в редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, до стажу державної служби можна зарахувати періоди роботи позивача до 04.07.2001, що сукупно становить 15 років 2 місяці 5 днів, та свідчить про відсутність права у ОСОБА_1 на призначення йому пенсії у відповідності до Прикінцевих положень Закону № 889.

Тому відповідач просив залишити позов без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, картки платника податків, матеріалів пенсійної справи (арк. спр. 11-14, 43-52).

18.09.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 51-52).

Відповідно до протоколу від 22.09.2017 № 1052 позивачу призначено пенсію за віком з 17.09.2017 (арк. спр. 43).

03.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою від 01.06.2020 про перехід на пенсію державного службовця, додавши до заяви копію трудової книжки (арк. спр. 19-21, 32).

В заяві від 01.06.2020 про перехід на пенсію державного службовця позивач, зокрема, послався на те, що станом на 01.06.2020 є всі необхідні умови та підстави для призначення йому пенсії державного службовця, оскільки 16.09.2019 позивачу виповнилось 62 роки та відповідно до записів трудової книжки в нього наявний трудовий стаж 40 років 10 місяців 28 днів, з яких 28 років 11 місяців 12 днів перебування на державній службі, що підтверджується записами трудової книжки. Тому позивач просив призначити йому з 01.06.2020 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Листом від 12.06.2020 № 18-25/Б-32/8-1240/20 Старобільське ОУПФУ повідомило позивача про те, що ним не дотримано порядок звернення за перерахунком пенсії. Також відповідач зазначив, що після набуття чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за загальним законом (стаття 90 Закону 889). Водночас стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ застосовується до осіб, визначених пунктами 10 і 12 Прикінцевих положень Закону 889. Право на призначення пенсії за Законом 889 мають: - державні службовці, які на 01.05.2016 обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України; - особи, які на 01.05.2016 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, до 4 липня 2001 року, по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». За наведених обставин стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, становить 15 років 2 місяці 5 днів, що не дає підстав для призначення пенсії відповідно до Прикінцевих положень Закону 889 (арк. спр. 33-34).

Тобто, в даному випадку спірним є період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001, а також період проходження служби в Радянській армії з 13.11.1975 по 27.10.1977.

Дослідженням записів у трудовій книжці від 18.09.1974 (від 21.10.2004) № НОМЕР_2 (арк. спр. 22-30) у межах спірних правовідносин судом встановлено, що вона містить такі записи про роботу позивача:

№ 4 - з 13.11.1975 по 27.10.1977 - служба в Радянській армії;

№ 12 - від 29.04.1986 - обрано головою виконкому Новоохтирської сільської ради народних депутатів;

№ 14 - від 26.06.1987 - обрано головою Новоохтирської сільської ради народних депутатів;

№ 15 - від 23.03.1990 - обрано головою виконкому Новоохтирської сільської ради;

№ 16 - від 27.04.1994 - прийнято присягу державного службовця. Присвоєно 11 ранг державного службовця;

№ 17 - від 21.07.1994 - обрано головою Новоохтирської сільської ради;

№ 18 - від 01.05.1996 - присвоєно 10 ранг державного службовця;

№ 19 - від 21.04.1998 - звільнено з посади голови сільської ради в зв`язку з закінченням строку повноважень;

№ 20 - від 21.04.1998 - обрано Новоохтирським сільським головою;

№ 21 - від 10.09.2001 - на підставі ст. 15 п. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

№ 22 - від 10.09.2001 - на підставі ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;

№ 23 - від 12.04.2002 - звільнено з посади сільського голови в зв`язку з закінченням строку повноважень ради;

№ 26 - від 21.10.2004 - прийнято на посаду спеціаліста ІІ к. землевпорядника як такий, що переміг конкурс;

№ 27 - від 21.10.2004 - на підставі ст. 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування;

№ 28 - від 21.10.2004 - збережено 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах VII категорії;

№ 29 - від 27.03.2009 - обрано Новоохтирським сільським головою;

№ 30 - від 27.03.2009 - присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

№ 31 - від 17.11.2010 - обрано Новоохтирським сільським головою;

№ 32 - від 11.10.2011 - присвоєно 8 ранг посадової особи в межах четвертої категорії;

№ 33 - від 04.11.2015 - звільнено в зв`язку з закінченням строку повноважень.

Інші періоди роботи позивача не є спірними, а тому судом не досліджуються.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (далі - Порядок № 22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Положеннями пункту 1.7 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абзац перший).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац другий).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Абзацом першим пункту 2.8. розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Щодо неврахування до стажу державної служби періоду служби позивача в лавах Радянської армії з 13.11.1975 по 27.10.1977, суд зазначає таке.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Положеннями частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За приписами пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) встановлено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З матеріалів справи встановлено, що позивач при звернені до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця надав копію трудової книжки.

Відтак, період проходження військової служби в Радянській армії з 13.11.1975 по 27.10.1977 відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби.

Щодо незарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, суд зазначає.

Згідно зі статтею першою Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону № 2493-III).

Стаття 14 Закону № 2493-III встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону № 2493-III, в редакції, яка діяла на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно з частиною сьомою статті 21 Закону № 2493-III, яка діє на даний час, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (застосовується з 01.10.2017).

Згідно з частиною десятою статті 21 Закону № 2493-III, в редакції, яка діяла на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Частину десяту статті 21 Закону № 2493-III виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 01.10.2017.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Відповідно частини першої до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби передбачено, що до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Отже, період проходження ОСОБА_1 військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977 та періоди роботи на відповідних посадах в Новоохтирській сільській раді Новоайдарського району Луганської області з 05.07.2001 по 12.04.2002, з 21.10.2004 по 26.03.2009 та з 27.03.2009 по 04.11.2015 зараховуються до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2019 у справі № 466/5138/17, від 19 березня 2019 у справі № 357/1457/17 та від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17.

Згідно з записами трудової книжки позивача загалом період проходження позивачем військової служби та стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування складає 28 років 11 місяців 13 днів.

Станом на 01 травня 2016 року стаж роботи позивача на вищезазначених посадах також складав 28 років 11 місяців 13 днів.

Згідно з розрахунком стажу позивача загальний страховий стаж ОСОБА_1 на момент призначення пенсії складав 38 років 01 місяць 21 день (арк. спр. 44-46).

Оскільки на час звернення до Старобільського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії держаного службовця (перехід на пенсію державного службовця) ОСОБА_1 досяг 62-річного віку, на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ мав стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців понад 20 років та мав страховий стаж понад 35 років, тому суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, а тому відмова відповідача у переведенні позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправною.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач звернувся до управління із заявою невстановленого зразка (довільної форми) для переходу на пенсію державного службовця, суд зазначає, що такі твердження є формалізмом, оскільки зі змісту заяви вбачається, що вона містить чітку вимогу про перехід на пенсію державного службовця - призначення ОСОБА_1 з 01.06.2020 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідач, як уповноважений орган, не перевіряв відомості, що містяться в трудовій книжці позивача за спірний період, зокрема, не обчислював період проходження військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977 та періоди роботи з 05.07.2001 по 12.04.2002, з 21.10.2004 по 26.03.2009 та з 27.03.2009 по 04.11.2015 як роботу на державній службі, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону № 1058.

Як встановлено судом, заяву позивача від 01.06.2020 розглянуто відповідачем в порядку Закону України "Про звернення громадян", рішення по суті щодо переведення на пенсію державного службовця відповідачем не приймалося, а лист від 12.06.2020 № 18-25/Б-32/8-1240/20 має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків, проте в цьому листі вирішено питання про відсутність підстав для зарахування спірних періодів військової служби та роботи позивача до стажу державної служби та, відповідно, переведення позивача на пенсію державного службовця.

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.06.2020 та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок неналежного розгляду заяви позивача від 01.06.2020 щодо призначення пенсії державного службовця та незарахування позивачу до стажу державної служби спірних періодів проходження військової служби та періодів роботи, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 01.06.2020 щодо призначення пенсії державного службовця та незарахування позивачу до стажу державної служби періоду проходження ОСОБА_1 військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977, періодів роботи з 05.07.2001 по 12.04.2002 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 21.10.2004 по 26.03.2009 на посаді спеціаліста ІІ к. землевпорядника Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 27.03.2009 по 04.11.2015 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2020 про призначення пенсії держаного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (перехід на пенсію державного службовця), зарахувавши період проходження ОСОБА_1 військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977, періоди роботи з 05.07.2001 по 12.04.2002 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 21.10.2004 по 26.03.2009 на посаді спеціаліста ІІ к. землевпорядника Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 27.03.2009 по 04.11.2015 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, як роботу на державній службі, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити з 03.06.2020 пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, відповідно до довідки Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області від 03.07.2020 № 773/20, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог, оскільки в даному випадку вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищевказане суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач має виключну компетенцію в питаннях розрахунку розміру пенсії, суд зазначає, що вирішення питань, порушених позивачем у позовній заяві, є дискреційними повноваженнями відповідача. Відповідно, суд не повноважний втручатися до таких повноважень.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що дані позовні вимоги щодо розрахунку розміру та складових пенсійних виплат є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 840,80 грн судового збору (арк. спр. 10).

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, буд. 1А, код за ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.06.2020 щодо призначення пенсії державного службовця та незарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періоду проходження військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977, періодів роботи з 05.07.2001 по 12.04.2002 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 21.10.2004 по 26.03.2009 на посаді спеціаліста ІІ к. землевпорядника Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 27.03.2009 по 04.11.2015 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області.

Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2020 про призначення пенсії держаного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (перехід на пенсію державного службовця), зарахувавши період проходження ОСОБА_1 військової служби з 13.11.1975 по 27.10.1977, періоди роботи ОСОБА_1 з 05.07.2001 по 12.04.2002 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 21.10.2004 по 26.03.2009 на посаді спеціаліста ІІ к. землевпорядника Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, з 27.03.2009 по 04.11.2015 на посаді голови Новоохтирської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, як роботу на державній службі, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун