Справа № 345/1288/20
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1288/20
Провадження № 2-а/345/30/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючого - судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Державної митної служби про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанову Галицької митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019 року щодо ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Галицькою митницею Держмитслужби 05.12.2019 винесено постанову в справі про порушення митних правил №168/20600/19, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 47274,90 грн. .10.10.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС,листом ДФС №29378/7/99-99-02-01-17 від 01.10.2019 отримана відповідь митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 року на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_1 . У відповідності до листа митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_2 за ціною 2800 євро.Таким чином ОСОБА_1 шляхом надання органу доходів і зборів документу фактури №144372 від 05.09.2018,яка містить неправдиві відомості щодо вартості товару та заявлення митниці в митній декларації № UA206010/2018/410031 від 10.09.2018 року неправдивих відомостей щодо вартості товару,вчинила дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів ,які підлягали сплаті за митне оформлення автомобіля марки «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_2 . Вважає дану постанову незаконною та такою,що підлягає скасування з тих мотивів,що до митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацію № UA206010/2018/410031 від 10.09.2018 року та рахунок фактуру №144372 від 10.09.2018 року згідно з якою вартість транспортного засобу становила 1300 євро.. Такі документи не мість будь яких розбіжностей ,ознак підробки та у них наявні усі необхідні відомості ,що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни,що була фактично сплачена за цей товар.Будь яких доказів щодо фальсифікації поданих документів ,їх недійсності в матеріалах справи відсутні.Відповідачем не доведено ,що одержані від митних органів Королівства Нідерландів документи мають переважне доказове значення порівняно з документами поданими нею.,а тому не є безперечним доказом її умислу та вини спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів та вказують на те,що покупцем була запропонована за автомобіль ціна 2800 євро і зовсім іншій людині ,а саме ОСОБА_2 .В матеріалах адміністративної справи наявний висновок судового експерта №180910-15 від 10.09.2018 року у відповідності до якого вартість даного автомобіля становить 32112,39 грн.,що станом на день проведення митного контролю відповідає 978,148 Євро,тобто вартість автомобіля менша ніж вказана у листі митниці від 06.1.2019 року.Наведене свідчить,що відповідач не довів наявність умислу в діях позивачки ,спрямованого на вчинення порушень митних правил та переслідування мети ,спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

02.06.2020 на адресу суду від відповідача - Галицької митниці Держмитслужби надійшов письмовий відзив на адміністративний позов. Так, представник відповідача -зазначає, що позову не визнають та просять відмовити у його задоволенні з тих підстав,що Галицькою митницею Держмитслужби 05.12.2019 винесено постанову в справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 47274,90 грн. . Нею 08.09.2018 р. через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України автомобіль марки «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_2 . 10.09.2018 року через уповноважену особу подано на митний пост електронну митну декларацію типу № UA206010/2018/410031 від 10.09.2018 року та рахунок фактуру №144372 від 05.09.2018 року .Відповідно до поданих документів вказаний автомобіль було придбано за 1300 євро.. 10.10.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС,листом ДФС №29378/7/99-99-02-01-17 від 01.10.2019 отримана відповідь митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 року на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_1 . У відповідності до листа митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_2 за ціною 2800 євро..Вчинене призвело до неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 15758,30 грн.. Митниця беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи дійшла до висновку ,що позивач вчинила протиправні дії,спрямовані на ухилення сплати митних платежів у сумі 15758,30 грн. шляхом надання неправдивих відомостей про вартість автомобіля. Відповідь митних органів Королівства Нідерланди є належним та допустимим доказом ,оскільки отримана відповідно до Протоколу ІІ про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до Угоди про асоціацію між Україною та Європейським союзом ,Європейським Співтовариством з атомної енергії і іншими державами від 21.03.2014 р.. Наявність умислу позивачки у незаконних діях підтверджує те,що вона знала ,що подана нею фактура містить неправдиві відомості про вартість автомобіля.Твердження позивачки ,що отримана відповідь митних органів Королівства Нідерланди вказує лише на пропозицію покупця купити автомобіль за 2800 євро ОСОБА_2 є неправдивим ,оскільки це був сам факт придбання автомобіля ОСОБА_2 за 2800 євро..Тому просить відмовити у задоволенні даного позову.

16.06.2020 року представник позивачки подав суду відповідь на відзив на позов ,у якому зазначив ,що будь яких доказів щодо фальсифікації поданих до митних органів в Україні документів їх недійсності чи недостовірності відповідачем не надано . Відповідачем не доведено ,що одержані від митних органів Королівства Нідерландів документи мають переважне доказове значення порівняно з документами поданими позивачкою.Відповідач не не первірив обставини завершення експорту транспортного засобу ,не направив запиту компанії,яка фігурує відправником товару згідно з документами поданими до митного оформлення позивачем. В митній справі відсутні пояснення ОСОБА_2 ,який здійснював купівлю автомобіля,що виключає об`єктивний розгляд справи.Просить врахувати позицію Європейськогот суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України»,відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом»,тобто аргументи сторони мають бути достатньо вагомими ,чіткими та узгодженими.

02.07.2020 року представник відповідача надіслав суду заперечення на відповідь на відзив на позов в якому зазначив,що поданий позивачкою митний інвойс не містить будь-яких розбіжностей ,ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості ,що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни ,що була фактично сплачена за цей товар. Лише офіційні відповіді про вчиненя порушення митних правил отримані від митних органів іноземних держав є підставою для порушення провадження у справах про порушення митних органів,а не відповіді компаній,які продали товар. Тому просить відмовити у задоволенні даного позову.

У судове засідання представник позивачки подав заяву в якій вказав,що позов підтримує повністю,просить його задоволити та розглядати справу у його відсутності.

У судове засідання представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності,позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що Галицькою митницею Держмитслужби винесено постанову в справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 47274,90 грн. (а.с.5-7).

10.10.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС,листом ДФС №29378/7/99-99-02-01-17 від 01.10.2019 отримана відповідь митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 року на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_1 . У відповідності до листа митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_2 за ціною 2800 євро.

10.09.2018 року через уповноважену особу подано на митний пост електронну митну декларацію типу № UA206010/2018/410031 від 10.09.2018 року та рахунок фактуру №144372 від 05.09.2018 року .Відповідно до поданих документів вказаний автомобіль було придбано за 1300 євро.(а.с.20).

Згідно рахунку фактури №144372 від 10.09.2018 року вартість транспортного засобу марки «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_2 становила 1300 євро (а.с.21).

Відповідно до відповіді митних органів та копії фактури №180879 від 05.09.2018 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_2 за ціною 2800 євро. (а.с.57-59,60).

Згідно висновку судового експерта №180910-15 від 10.09.2018 року вартість транспортного засобу марки «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_2 становить 32112,39 грн. (а.с.25-29).

Документи, подані позивачем при ввезенні вищевказаного транспортного засобу на митну територію України, не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення, так і щодо їх змісту. Ці документи не мають будь-яких розбіжностей, виправлень, містять необхідні відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар, докази, що вони підроблені, містять неправдиві відомості в матеріалах справи відсутні.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1, 2. ст. 9 КАС України).

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 458 Митного кодексу України вбачається, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Завданням провадження у справах про порушення митних правил, відповідно до вимог ст. 486 Митного кодексу України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 Митного Кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно зі ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ст. 526 Митного кодексу України).

Таким чином розгляд справи про порушення митних правил за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

В той же час матеріалами справи не підтверджується факт дотримання відповідачем вимог вищезазначеної статті, оскільки такі не містять доказів своєчасного повідомлення позивача або його представника про місце і час розгляду справи про порушення митних правил, а долучені докази підтверджують факт направлення такої кореспонденції позивачу, однак не свідчать про його обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Згідно із зазначеною статтею передбачена наявність спеціальної протиправної мети - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 березня 2018 року по справі № 640/7258/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Зідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи зміст наведених вище норм можна зробити висновок про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, з поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Таким чином, дії винної особи повинні характеризуватися такою формою вини як прямий умисел, а також переслідувати особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Враховуючи, що згідно відповіді митних органів Королівства Нідерланди №NL19DZA00140306WZ від 16.08.2019 року на запит стосовно перевірки автентичності документів на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «SEAT»,модель «IBIZA ST» ,рік виготовлення 2012,номер кузова НОМЕР_1 вказаний автомобіль був проданий нідерландською компанією Bloem Zevenaar B.V. ОСОБА_2,його пояснень з яких би випливав умисел ОСОБА_1 щодо спрямованих на неправомірне ухилення від сплати в повному обсязі митних платежів до протоколу не долучено. ОСОБА_1 надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, її повноти і достовірності, визначення митної вартості і як наслідок притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, не є обґрунтованим та суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб.

Частиною 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятих рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов, та, зокрема, доказів вчинення позивачем відповідного порушення митних правил.

Ч. 1 ст.73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дослідивши представлені наявні докази, вважає, що притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення її вини, тому постанову Галицької митниці Держмитслужби №168/20600/19 від 05.12.2019 слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим позов не містить правових підстав для визнання вказаної постанови протиправною, оскільки місцевий загальний суд як адміністративний, в силу ч. 3 ст. 286 КАС України, не вправі визнавати рішення суб`єктів владних повноважень протиправними, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 458, 485, 529-533 Митного кодексу України, ст. ст. 9, 77, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Державної митної служби про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задоволити частково.

Скасувати постанову Галицької митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №168/20600/19 від 05.12.2019 року щодо ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В частині задоволення решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення проголошено о 13.20 год. 13.08.2020 року.

СУДДЯ: