Справа № 308/11907/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/11907/19 пров. № А/857/4896/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року у справі за його позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

суддя(і) у І інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 17 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову Закарпатської митниці ДФС (далі Митниця) у справі про порушення митних правил № 3221/30500-19 від 02 жовтня 2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року у справі № 308/11907/19 у задоволені вказаного позову було відмовлено. При цьому суд виходив із того, що невивезення ОСОБА_1 транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом десятиденного строку, є триваючим правопорушенням. Відтак, приймаючи 02 жовтня 2019 року оспорювану постанову відповідач діяв у межах строку, передбаченого статтею 467 Митного кодексу України (далі МК). Доказів на спростування факту наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив зазначене судове рішення скасувати, посилаючись на підставність своїх позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не досліджено те, що вказаний транспортний засіб ним на територію України не ввозився, а отже у нього відсутній склад адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов.

Представник Митниці, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, постановою в.о. заступника начальника Митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. № 3221/30500/19 від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 470 МК у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови 25 червня 2019 року, о 22.29 год, в зону митного контролю на ділянку «В`їзд в Україну» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав вантажопасажирський мікроавтобус марки «Mercedes-Benz» моделі « 313 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , у якому у якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 , який прямував у приватних справах з Угорщини в Україну.

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено що 05 грудня 2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 на митну територію в режимі «транзит» ввіз легковий автомобіль марки «Jeep Grand Cнеrokee», кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_3 , який мав вивезти у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС за межі митної території України до 10 грудня 2016 року включно у випадку переміщення у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС та у термін до 15 грудня 2016 року включно у випадку переміщення у зоні діяльності іншої митниці або вчинити дії, визначені МК.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як слідує з постанови № 3221/30500/19 від 02 жовтня 2019 року, позивач ОСОБА_1 її копію отримав 02 жовтня 2019 року.

Разом із тим, позовну заяву ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав лише 16 жовтня 2019 року.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

На виконання вимог ухвали судді від 18 жовтня 2019 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку для подання адміністративного позову, яка обґрунтована тим, що у зв`язку з відсутністю коштів на професійну правничу допомогу він не мав можливості звернутись до суду в межах строку, передбаченого законодавством.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Як слідує із заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, ОСОБА_1 покликається на відсутність коштів на професійну правничу допомогу у зв`язку з чим в нього був відсутній доступ до правосуддя. При цьому належних доказів на підтвердження цієї обставини позивач суду не надав.

Разом з тим, як видно з наказу Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15 жовтня 2019 року № 351, ОСОБА_1 було надано безоплатну вторинну правову допомогу (а.с. 14).

Однак, доказів того, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися такою правовою допомогою у встановлений процесуальним законом строк матеріали справи не містять.

З урахуванням положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції враховує правові позиції Європейського Суду з прав людини, викладені у судових рішеннях у справах «Каменівська проти України», «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»), відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмеженим, зокрема, встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Виходячи із встановлених у ході апеляційного розгляду обставин та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для висновку про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року у справі № 308/11907/19 та залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Постанова у повному обсязі складена 14 серпня 2020 року.