Справа № 1.380.2019.004721
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.004721
У Х В А Л А

з питань визнання протиправними рішень, дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду

11 серпня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено повністю:

-визнано протиправним рішення про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що оформлене пунктом 19 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.05.2019 року №50;

-зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

-встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Міністерства оборони України у місячний термін з дня набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у даній справі подати звіт про його виконання.

24.07.2020 року до канцелярії Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721 в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), в якій він просить:

-визнати протиправним п.8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №80 від 05.06.2020 року про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати Міністерство оборони України вжити заходи щодо усунення порушень п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, шляхом розгляду питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ (третьої) групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», і прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду;

-зобов`язати Міністерство оборони України подати до Львівського окружного адміністративного суду у двомісячний строк, з дня набрання законної сили даним рішенням звіт про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

В обґрунтування заяви зазначено, що за наслідками виконавчого провадження №АСВП 61583520 з виконання рішення суду відповідачем було прийнято п.8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №80 від 05.06.2020 року про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. ОСОБА_1 вважає такі дії/рішення відповідача вчиненими з ігноруванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року у цій справі, відтак звернувся до суду з означеною заявою.

Ухвалою від 28.07.2020 року заяву призначено до розгляду у судовому засіданні.

10.08.2020 року від представника позивача/заявника надійшло до суду засобами електронного зв`язку клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності заявника - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача проти заяви про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721 заперечила. В обґрунтування заяви зазначила, що таке рішення суду відповідачем виконано, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №61583520 від 30.06.2020 року, а звернення до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України можливе лише за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Крім цього, представник вказала, що предметом розгляду цієї справи був, зокрема, повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та прийняття рішення, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, що відповідачем і було враховано при повторному розгляді такої заяви. Вважає, що незгода заявника із п.8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №80 від 05.06.2020 року про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги породжує інші уже правовідносини, відтак просить відмовити у її задоволенні. Окрім того, представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

З огляду на викладене, суд, в силу вимог ч.5 ст.383 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

При вирішенні заяви по суті суд враховує таке.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Приписами ч.1 ст.383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року у цій справі було, окрім іншого, зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Із постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №61583520, винесеної 30.06.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. вбачається, що виконавче провадження закінчено на підставі фактичного виконання п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено, що на виконання рішення суду на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , з врахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду (витяг з протоколу від 10.06.2020 року №80). Вказані обставини зумовили винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Заявник про ці обставини також зазначає у своїй заяві.

Матеріалами справи стверджується, що виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом 24.02.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721 повернено на адресу суду, у зв`язку із фактичним виконанням рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, з наведеного слідує, що виконавче провадження є сукупністю дій спеціальних органів, спрямоване на реалізацію їх повноважень у сфері виконання рішень та призначене для примусового виконання рішень судів та інших органів у випадку, коли боржник добровільно їх не виконує.

Ураховуючи, що позивач відповідно до порядку примусового виконання рішень, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» скористався своїм правом та звернув рішення суду до примусового виконання, виконавчий лист повернено на адресу суду, у зв`язку з фактичним виконанням, суд не бачить підстав для визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності відповідача щодо невиконання судового рішення від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721.

Суд зважає також на те, що заявником не оскаржувались постанови державного виконавця, винесені за наслідками виконання судового рішення у справі №1.380.2019.004721 у виконавчому провадженні №61583520, у тому числі постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2020 року з примусового виконання виконавчого документу виконавчого листа №1.380.2019.004721, виданого 24.02.2020 року Львівським окружним адміністративним судом.

Більше того, із змісту заяви та долучених до неї доказів суду не вбачається за можливе встановити факт невиконання Міністерством оборони України рішення суду від 05.12.2019 року.

Окрім цього, суд погоджується із запереченнями представника відповідача, висловленими у судовому засіданні, з приводу того, що судом в означеній справі не досліджувалось питання чи має позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, позаяк судовими рішеннями в інших справах №459/2844/17 та №1340/4810/18 уже було встановлено цей факт.

З приводу вимоги заявника про зобов`язання відповідача відновити порушені його права, шляхом зобов`язання Міністерства оборони України вжити заходи щодо усунення порушень п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, шляхом розгляду питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ (третьої) групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», і прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, то суд зазначає, що така носить зобов`язальний характер, тому не може розглядатися у порядку ст.383 КАС України, а може бути підставою іншого адміністративного позову (у сукупності як наслідкова першої вимоги заяви про визнати протиправним п.8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №80 від 05.06.2020 року).

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Із змісту зазначеної статті слідує, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом суду.

У цьому контексті суд наголошує на тому, що метою судового контролю, передбаченого ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України є забезпечення своєчасного і належного виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що оскільки рішення суду у справі №1.380.2019.004721 виконано, підтвердженням чого є постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №61583520 від 30.06.2020 року, тому вимога заявника про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Судом враховано, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №560/523/19.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721.

Керуючись ст.ст.242, 243, 248, 256, 382, 383, підп.15.5 п. 15 розділу VI «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004721 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій - залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.