Справа № 420/4866/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/4866/20
Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

30.06.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старокозацької об`єднаної територіальної громади про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виражена у порушенні терміну надання відповіді на клопотання від 11.11.2019 р.; визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виражена у ненаданні відповіді на звернення від 26.02.2020 р.; визнати протиправною відмову відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на підставі клопотання від 11.11.2019 р.; зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром із кадастровим № :01:001:0623 на підставі клопотання від 11.11.2019 р.; стягнути з відповідача 250 000 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року адміністративний позов відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернуто позивачу, а саме через не усунення у встановлений строк недоліків позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, направити справу на продовження розгляду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, одержавши справу, суд першої інстанції встановив, що вказаний позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.

У зв`язку із чим ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року адміністративний позов залишено без руху. Позивачу роз`яснено, що виявлені недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме: надання до суду копії документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та уточнення суб`єктного складу відповідачів..

Для усунення недоліків позову позивачу надано 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

26.06.2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій позивач просив: 1) вважати відповідачем Старокозацьку сільську раду (67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Соборна, буд. 34); 2) щодо сплати судового збору зазначено, що доходи за 2020 р. не дозволяють позивачу сплатити судовий збір, в зв`язку з чим з посиланням на ухвалу Верховного Суду від 02.08.2019р. у справі № 761/12145/17, приписи ст. 133 КАС України та п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши вказану заяву та додані документи, ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, судом враховано, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового та не майнового характеру. За таких обставин судовий збір підлягає сплаті у розмірі 3340,80 грн. (840,80грн. за не майнову вимогу + 2500 грн. за майнову вимогу).

Судом першої інстанції зазначено, що ст. 8 Закону України "Про судовий збір" чітко визначено умови, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст. 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи. Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

З огляду на те, що позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для звільнення від сплати судового збору, а саме надана позивачем копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків суми встановлених доходів та утриманих податків не є достатнім доказом відсутності річного доходу фізичної особи, оскільки не може свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини, тощо), суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість підстав для звільнення позивача від оплати судового збору за подання адміністративного позову.

За таких обставин, оскільки позивачем у визначений строк не подано документ про оплату судового збору, а наведені у клопотанні доводи не дають підстав для звільнення позивача від оплати збору, суд першої інстанції дійшов висновку про не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом спосіб та наявність обставин для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтями 160, 161 КАС України встановлені вимоги до оформлення, змісту і форми позовної заяви.

Так, за правилами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 1 ч. 4 вказаної статті КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз наведених норм показав, що метою залишення позову без руху є усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

Перевірка відповідності адміністративного позову вимогам адміністративного процесуального законодавства покладається на суд, якому надійшла заява.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, встановив, що позовна заява подана позивачем з порушенням, зокрема, правил, визначених ст. 161 КАС України.

Перевіривши подані позивачем на виконання вимог ухвали матеріали, суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано документ про оплату судового збору у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" та не обґрунтовано обставини, які свідчать про незадовільний майновий стан заявника і підстави для звільнення позивача від сплати збору.

Водночас, апеляційний суд враховує, що, звертаючись до суду першої інстанції, позивач як на підтвердження обставин для застосування приписів ст. 133 КАС України додав до адміністративного позову відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків суми встановлених доходів та утриманих податків, згідно яких у позивача відсутній дохід за 2019 рік, що передує зверненню із позовом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI.

Аналіз наведених норм показав, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що на момент вирішення спірного питання у суду були наявні дані, що свідчать про відсутність у позивача доходу, за рахунок якого можливо здійснити оплату судового збору.

Зазначене свідчить про виникнення у позивача обставин, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", для відстрочення, розстрочення, зменшення чи звільнення від оплати судового збору за подання адміністративного позову.

Водночас, застосування пільг, передбачених вказаними правовими нормами, в частині оплати судового збору є правом суду, тобто, у який спосіб і порядок слід їх застосовувати судом вирішується самостійно.

В свою чергу, судом першої інстанції не обґрунтовано у чому полягає недостатність таких доказів, а також не зазначено, які саме відомості є достатніми для підтвердження особою незадовільного майнового стану, у зв`язку із - можливості застосувати вищенаведені приписи в частині звільнення позивача від оплати судового збору.

Оскільки у встановлений термін позивач на виконання ухвали подав відповідні матеріали, що підтверджують наявність обставин, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", але цим матеріалам не була надана належна правова оцінка, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову через не усунення недоліків позовної заяви.

З огляду на викладене, оскільки висновок суду першої інстанції про повернення адміністративного позову позивачу не ґрунтується на правильному застосуванні норм адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи на продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п. 4 ч. 1 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло