Справа № 560/2835/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 560/2835/19

адміністративне провадження № К/9901/8928/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у складі колегії суддів: Кузьменко Л.В. (головуючого), Франовської К.С., Совгири Д.І. у справі 560/2835/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 премії за лютий 2019 року, надбавки військовослужбовцям слідчих і оперативних підрозділів Служби безпеки України, які беруть участь у виконанні завдань по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за неотримане речове майно;

- стягнути з Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку - 23.05.2019 в розмірі 45257,94 грн.

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2019 позов задоволено частково.

2.1. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку у сумі 44465,33 грн за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку.

2.2. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області на користь позивача середній заробіток у сумі 44465 грн. 33 коп. за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку.

2.3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

2.4. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, позов залишено без розгляду.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Наказом Голови Служби безпеки України №182-ос від 16.02.2019 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в СБ України за підпунктом "а" пункту 61, підпунктом "д" пункту 62 та підпунктом "д" пункту 88 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

3.2. Наказом начальника Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області №27-ос "По особовому складу" від 21.02.2019 позивача виключено зі списків особового складу.

3.3. Згідно довідки №72/Д-108/103 від 12.09.2019 Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області здійснило наступні виплати:

- 26.03.2019 виплачено премію за лютий 2019 року та частину одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в сумі 25136,39 грн;

- 27.03.2019 виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 19621,41 грн;

- 23.05.2019 виплачено частину одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та надбавку військовослужбовцям слідчих і оперативних підрозділів СБ України, які беруть участь у виконанні завдань по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю в сумі 30277,01 грн.

3.4 Посилаючись на затримку здійснення виплат при звільненні, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення середнього заробітку у сумі 45257,94 грн. за весь час затримки розрахунку при звільненні в порядку статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

4. Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги встановив, що повний розрахунок з позивачем здійснено 23.05.2019, оскільки відповідно до довідки №72/21/202/5256 від 12.09.2019 саме 23.05.2019, відповідно до платіжного доручення №579 від 21.05.2019 року, Управління СБУ в Хмельницькій області провело остаточний розрахунок з позивачем. Тому, з урахуванням приписів ст. 116-117 КЗпП відповідач має виплатити позивачу 44465,33 грн. за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку. Відмовляючи в іншій частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вказав, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде саме визнання протиправною бездіяльності Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, яка полягає у невиплаті середнього заробітку за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку.

4.1. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, виходив з пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог залишити в силі.

6. Касаційна скарга аргументована неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права. Вказує, що 19.08.2019 він звернувся до УСБУ у Хмельницькій області із заявою в якій зазначив, що у відповідності до ст. 116 КЗпП відповідач мав здійснити розрахунок у день звільнення, - 21.02.2019, однак остаточний розрахунок був здійснений лише 23.05.2019, у зв`язку з чим просив нарахувати середньоденну заробітну плату з дня звільнення по день фактичного розрахунку. 13.09.2019 відповідач надав позивачу відповідь №72/Д108/103 від 12.09.2019 та зазначив, що надання довідки відповідно до Постанови КМ України №100 від 08.02.1995, проведення нарахування та виплати середньої заробітної плати за несвоєчасний розрахунок при звільненні не є можливим та суперечить чинному законодавству. Вважає, що з дня відповідачем такої відповіді, а саме - з 12.09.2019 слід відраховувати місячний строк звернення до суду, який позивачем пропущено не було.

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що є законною та обгрунтованою.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

8. Так, за змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Статтею 47 КЗпП України встановлено правило, за яким власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

10. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

11. Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

12. Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

13. Отже, всі суми належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

14. Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні.

16. Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

17. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

18. У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України розтлумачив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

19. За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

20. Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

21. Юридично значимими обставинами в межах цих правовідносинах є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

22. Як зазначено судом апеляційної інстанції, датою, з якої позивач мав би дізнатися про порушення своїх прав, є дата проведення з ним розрахунку - 23.05.2019. Оскільки позивач звернувся до суду лише у вересні 2019 року, то він пропустив встановлений законом місячний строк звернення до суду.

23. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні обмежено строками.

23. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на день звільнення позивача 21.02.2019 розрахунок з ним здійснений не був. Остаточний розрахунок було здійснено 23.05.2019 (через 90 днів після звільнення позивача).

24. При цьому, як зазначає позивач, його не було повідомлено про загальну суму заборгованості по належним видам грошового забезпечення, одноразовим додатковим видам грошового забезпечення та виплатам компенсаційного характеру станом на день звільнення, тобто на 21.02.2019, які він мав отримати після звільнення. Тому, не будучи проінформованим про точну суму грошових виплат, які відповідач мав виплатити після звільнення, 19.08.2019 позивач звернувся до УСБУ в Хмельницькій області з листом, в якому, зокрема, просив надати інформацію щодо розміру грошового забезпечення, розмір нарахованої одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за неотримане грошове майно, інформацію про строки, в які вказані виплати мали здійснюватись; довідки про види грошового забезпечення та виплати компенсаційного характеру, виплачені у день звільнення позивача та після звільнення, вказавши їх суми та дати виплати з посиланням на платіжні документи.

25. При цьому, згідно з довідкою №72/Д-108/103 від 12.09.2019 Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області здійснило наступні виплати:

- 26.03.2019 (через 33 дні після звільнення) виплачено премію за лютий 2019 року та частину одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в сумі 25136,39 грн.;

- 27.03.2019 (через 34 дні після звільнення) виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 19621,41 грн.;

- 23.05.2019 (через 91 день після звільнення) виплачено частину одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та надбавку військовослужбовцям слідчих і оперативних підрозділів СБ України, які беруть участь у виконанні завдань по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю в сумі 30277,01 грн.

26. Тобто, остаточний розрахунок з позивачем було проведено відповідачем з затримкою, з періодичністю здійснення відповідних платежів, що підтверджується самим відповідачем у довідці №72/Д-108/103 від 12.09.2019.

27. У вказаній довідці відповідач також зазначив, що надання довідки відповідно до Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 щодо проведення нарахування та виплати середньої заробітної плати за несвоєчасний розрахунок не є можливим та суперечить чинному законодавству.

28. Вказані обставини залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, належної праової оцінки доводам позивача надано не було.

29. Водночас, колегія суддів наголошує, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

30. Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

31. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

32. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

33. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

34. Тому, у контексті вказаних обставин, враховуючи, що розрахунок з позивачем здійснювався періодично, протягом 3 місяців з дати звільнення, чого не заперечує сам відповідач, беручи до уваги ненадання УСБУ у Хмельницькій області позивачу розрахунку повної суми належної позивачу суми на час звільнення інформації та інформації про розміри сум, які підлягали виплаті на користь позивача в день його звільнення, передчасним є висновок апеляційного суду про пропуск позивачем строку звернення до суду.

35. За змістом ст. 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

36. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (ч.4 ст. 353 КАС України).

37. З огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив та не встановив ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

38. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

39. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

40. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 - скасувати, справу №560/2835/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

41. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Cуддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко