Справа № 320/4818/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4818/20 Суддя першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Чаку Є.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до Центру надання адміністративних послуг Житомирської міської ради про зобов`язання вчинити дію,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» звернулося до суду з позовом, у якому просило зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради провести державну реєстрацію права власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на земельну ділянку загальною площею 0,1063 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», кадастровий номер :05:015:0062, за результатами якої сформувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у відкритті провадження у справі за вказаним позовом було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі. Скаржник вказує на те, що право власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» не є спірним, у межах цієї справи оскаржується виключно відповідність рішення державного реєстратора вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач просить суд врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, щодо юрисдикції подібних спорів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради не є суб`єктом надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим не є належним відповідачем у справі.

Під час судового засідання представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що між Акціонерним Комерційним банком «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» (правонаступником якого є ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції») та фізичною особою ОСОБА_1 укладений кредитний договір від 30 серпня 2006 року № 141/182/110. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між вказаними особами укладений договір іпотеки від 30 серпня 2006 року, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку магазин-кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, на якій розміщений магазин-кафе, загальною площею 0,1063 га. За умовами укладеного правочину, іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення вимог за рахунок майна, заставленого на умовах, передбачених цим договором.

У подальшому між ОСОБА_1 та банком укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 16 лютого 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є.М. У вказаному договорі було зазначено, що право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, який зареєстрований в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 серпня 2006 року, реєстраційний № 15464019, номер запису 1573 в книзі № 25, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ДКП Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації 30 серпня 2006 року, номер витягу 1685895. Згідно умов договору купівлі-продажу від 30 серпня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), право власності на нерухоме майно у покупця настає з моменту його державної реєстрації. Продавець передає покупцеві вищезазначене нерухоме майно по місцю його знаходження, а також передаються ключі та технічний паспорт.

ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» 11 грудня 2019 року звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого органу Житомирської міської ради Житомирської області від 17 грудня 2019 року № 50258256 було відмовлено у державній реєстрації права власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на вказану земельну ділянку. Підставою для відмови стало те, що право власності на відповідну земельну ділянку зареєстроване за іншою особою на підставі державного акту ЖТ № 164790 від 19 липня 2004 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 66138035) сформованої 18.08.2016 право власності на магазин-кафе загальною площею 235,1 кв.м, літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа зареєстроване за ОСОБА_1 .

Водночас згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 27 лютого 2019 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:015:0062 зареєстроване за ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із рішенням державного реєстратора від 17 грудня 2019 року № 50258256, ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» звернулося до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що цей позов спрямовано на захист права власності, має приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. Такий висновок обґрунтованим тим, що спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на земельну ділянку, яку позивач вважає своєю власністю, водночас у відповідній реєстрації було відмовлено у зв`язку із наявною інформацією про реєстрацію права власності на неї за іншою особою. Вказане свідчить про існування спору між особою, яка вважає себе власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на момент подання позову не володіє цим майном та його фактичним власником.

Також суд першої інстанції наголосив на тому, що віднесення вказаної справи до категорії цивільних спорів не залежить і від того, чи відмовлено позивачу у державній реєстрації прав на майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Критерії розмежування судової юрисдикції викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № П/811/1047/16. Згідно з указаним судовим рішенням передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема у постанові Верхового Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 813/3146/16, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 2140/1950/18 також зазначено, що такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції цього спору з урахуванням зазначених висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що метою звернення ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» до суду із цим адміністративним позовом є захист права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:015:0062, набутого на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 16 лютого 2007 року.

ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» хоч і вказує на прийняття рішення від 17 грудня 2019 року № 50258256 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проте адміністративний позов спрямований не на забезпечення дотримання публічно-правового порядку проведення державної реєстрації, а на захист майнового права позивача.

Адміністративний позов містить вимогу про зобов`язання провести державну реєстрацію права власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на земельну ділянку.

Під час розгляду і вирішення такої вимоги перед судом обов`язково постане питання про законність набуття ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» права власності на земельну ділянку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 16 лютого 2007 року незалежно від того, чи оскаржений такий договорів іншими учасниками спірних правовідносин.

Як раніше зазначалося, такий договір був укладений між ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» та ОСОБА_1 , в той час як право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:015:0062 зареєстроване за ОСОБА_2 .

Колегія суддів враховує, що між ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» та державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого органу Житомирської міської ради Житомирської області дійсно виникли адміністративні правовідносини, а рішення від 17 грудня 2019 року № 50258256 винесене внаслідок реалізації владних управлінських функцій.

Разом з тим земельна ділянка з кадастровим номером :05:015:0062 є об`єктом цивільних прав, право власності на неї зареєстроване за фізичною особою - ОСОБА_2 .

Здійснення реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» неможливе без припинення права власності на таку земельну ділянку в ОСОБА_2 .

У цьому випадку захист права власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на земельну ділянку є неможливим без припинення такого ж права ОСОБА_2 . Відповідно, спір повинен розглядатися за участі зазначеної особи як відповідача.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 825/1475/16 зроблено висновок про те, що звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.

Відповідно, незважаючи на те, що передумовою для звернення до суду стало рішення державного реєстратора саме про відмову в державній реєстрації права власності, результати вирішення цього спору вплинуть на майнові права осіб, які не є учасниками справи - ОСОБА_2 (особи, за якою зареєстроване право власності на земельну ділянку) та ОСОБА_1 (особи, з якою позивач уклав цивільно-правові договори, на підставі яких просить здійснити державну реєстрацію права власності).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» не вірно визначило суд, до юрисдикції якого належить розгляд і вирішення спору.

В апеляційній скарзі позивач як на підставу для задоволення своїх вимог вказує на те, що подібні спори, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, колегія суддів враховує, що у подальшому Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, що викладена в зазначеному судового рішенні. З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 2140/1950/18 відступила від висновків, викладених у ряді постанов, зокрема й постанові від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16.

Також ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» в апеляційній скарзі зазначає, що інші особи не заперечують проти правомірності набуття права власності земельну ділянку.

Колегія суддів вважає зазначений довід передчасним, адже зацікавлені особи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) не залучені до участі у цій справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції».

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі та не можуть бути підставою для її скасування.

Стосовно доводів Центру надання адміністративних послуг Житомирської міської ради про те, що позивач невірно визначив відповідача у справі, колегія суддів зазначає, що рішенням від 17 грудня 2019 року № 50258256 про відмову в державній реєстрації права власності ПАТ «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» на земельну ділянку дійсно було прийняте державним реєстратором права на нерухоме майно виконавчого органу Житомирської міської ради Житомирської області.

Разом з тим питання про заміну неналежного відповідача у справі могло бути вирішене судом першої інстанції у разі відкриття провадження у справі.

Помилкове заявлення позовних вимог до Центру надання адміністративних послуг Житомирської міської ради замість виконавчого органу Житомирської міської ради Житомирської області не впливає на визначення юрисдикції спору та не свідчить про незаконність ухвали суду від 16 червня 2020 року.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій» - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Є.В. Чаку

Л.Т. Черпіцька

Постанова складена у повному обсязі 13 серпня 2020 року.