Справа № 280/2156/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/2156/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 в адміністративній справі № 280/2156/19 (суддя І інстанції Лазаренко М.С.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління ДПС у Запорізькій області( відповідач-2) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо взяття на облік позивача, як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та зобов`язати відповідача зняти позивача з обліку як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2019 року Ф-6429-49, прийняту Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року позов задоволений повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач-1 просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги вказує, що з 09.02.2018 позивач обліковується, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, так і фізична особа-підприємець. Тому зобов`язання щодо нарахування та сплати єдиного внеску у 2018 році у позивача виникають як у фізичної особи-підприємця так і особи, яка проводить незалежну професійну діяльність. На думку відповідача, нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску проведені відповідно до вимог чинного законодавства.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Від відповідача-2 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 з 15.04.1999 зареєстрована як фізична особа-підприємець за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців № 2 067661, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.05.2018 (а.с. 16-18).

Позивач перебуває на обліку як платник податку за основним (та єдиним) видом економічної діяльності за КВЕД 69.10 «Діяльність в сфері права».

Позивач є платником єдиного податку за ставкою 5 відсотків за видом діяльності діяльність у сфері права (код 69.10), що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку (а.с. 21).

На підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 11.11.2004 за №26 позивач отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №499 (а.с.22).

Відповідно до відомостей облікової картки платника податків, наданої відповідачем, позивач, як фізична особа-підприємець протягом 2017-2018 років здійснювала сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач як фізична особа-підприємець за 2018 рік сплатила єдиний соціальний внесок на суму 9828,72 грн, що підтверджують наявні в матеріалах справи копії квитанцій (а.с. 36-38).

З 09.02.2018 податковим органом взято позивача на облік як платника податків фізичну особу, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката).

13.03.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6424-49, в якій позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 8987,72 грн (а.с. 23).

28.03.2019 позивач направила запит № 6/03 до Олександрівського управління у м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо дати реєстрації у реєстрі страхувальників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка проводить незалежну професійну діяльність (а.с. 30).

26.04.2019 за результатами розгляду скарги позивача ДФС України прийнято рішення № 20343/6/99-99-11-05-02-25 залишено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-6424-49 ГУ ДФС у Запорізькій області без змін, скаргу позивача від 28.03.2019 № б/н без задоволення (а.с. 24-25).

Позивач, не погоджуючись із отриманою вимогою про сплату боргу (недоїмки), та вважаючи дії відповідача щодо одночасного взяття на облік позивача як самозайнятої особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що законодавець розмежовує як платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. При цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI не передбачений. Тому виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як фізична особа-підприємець. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що автоматичне взяття позивача на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, без заяви про його реєстрацію як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність встановленої форми, є протиправним.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача-1 про взяття на облік позивача, як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та зобов`язання відповідача зняти позивача з обліку як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Вищезазначене свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Відповідно до положень п. 178.1, п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"(далі Закон № 2464) облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 №1162 (далі - Порядок №1162), визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Як визначено в п. 3 розділу І Порядку № 1162 порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам-підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення "ознаки незалежної професійної діяльності" Порядок № 1162 не передбачає.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що позивач подавав заяву за формою №1-ЄСВ до контролюючого органу.

Натомість, відповідач-1з 09.02.2018 самостійно встановив позивачу як ФОП ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з нормами Порядку № 1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Судом першої інстанції правильно враховано, що згідно з нормами Податкового кодексу України, Закону №2464-VI, Порядку №1162 та Порядку № 1588 відповідач наділений виключними повноваженнями з питань зняття з податкового облік та обліку платника єдиного внеску, оскільки припиненню перебування на податковому обліку передує відповідна процедура, встановлена зазначеними нормативно-правовими актами.

Однак, такі повноваження не є дискреційними, оскільки є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Врахувавши те, що позивач не подавав заяву для взяття його на облік як платника єдиного внеску особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та, що позивача протиправно взято на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення цих позовних вимог.

2. Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2019 року Ф-6429-49.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

2 вересня 2019 року Верховним судом розглянуто зразкову справу № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19) та прийнято відповідне рішення, яке набрало законної сили 4 грудня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2019 року у справі № № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:

1) перебування позивача на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи-підприємця та як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність;

2) встановлення контролюючим органом за власною ініціативою платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт;

3) визначення статусу «фізичної особи-підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності» на рівні підзаконних нормативно-правових актів;

4) можливість подвійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності: як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що передана на розгляд колегії суддів справа № 280/2156/19 підпадає під ознаки типової справи, визначені у постанові Верховного Суду.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19), рішення в якій набрало законної сили та які полягають, зокрема у такому.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464).

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464. У відповідності до частини 8 цієї статті платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Колегія суддів підкреслює, що Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Однак, необхідно зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України.

Тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та навпаки, якщо особа взята на облік як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність.

Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Колегія судів робить висновок, що аналіз змісту вказаних приписів, в розрізі положень Податкового кодексу України, дає підстави для висновку, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.

Треба також зауважити, що позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 діяльність у сфері права, та адвокатську діяльність займається одним і тим же видом підприємницької діяльності і у нього не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач, в період перебування на податковому обліку як фізична особа-підприємець, повинна була перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків, саме як фізична особа-підприємець за видом діяльності у сфері права (КВЕД 69.10).

Отже, твердження контролюючого органу про наявність у позивача з 09.02.2018 обов`язку окремо вести облік та сплачувати ЄСВ як самозайнята особа та як ФОП не ґрунтується на приписах чинного законодавства України.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що позовна вимога про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), підлягає задоволенню, як правильно дійшов висновку і суд першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, об`єктивно надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з цим, ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишає без задоволення.

Оскільки справа в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2019 року Ф-6429-49 є типовою, то в цій частині постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена виключно з підстав, передбачених частиною 5 ст. 291 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статями 242, 243, 257, 291, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі № 280/2156/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291 КАС України в частині розгляду типової справи або п. 2 частини 5 ст. 328 КАС України в іншій частині.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко