Справа № 0740/854/18
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

14 серпня 2020 року

м. Київ

справа №0740/854/18

провадження №К/9901/11647/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Желєзного І.В., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив:

(і) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складу грошового забезпечення, що діяло на момент проведення перерахунку;

(іі) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі, розрахованому від складу грошового забезпечення, що діяло на момент звернення за пенсією.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 позов ОСОБА_2 задоволено, а саме:

А) Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням складу грошового забезпечення, що діяло на момент проведення перерахунку.

Б) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі розрахованому від складу грошового забезпечення, що діяло на момент звернення за пенсією.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволено, внаслідок чого.

А) Скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.09.2019.

Б) Ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 в позові відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції про задоволення його позову.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з тих мотивів, що касаційну скаргу скаржник подав поза межами встановленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, водночас доказів, які б переконливо свідчили про поважність причин пропуску такого строку, суду не надав. Запропоновано заявникові повторно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявник просить суд про поновлення строку на касаційне оскарження рішення та наводить підстави для такого поновлення.

Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Приписом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з правилом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник покликається на те, що апеляційний суд безпідставно взяв до уваги правову позицію, викладену в рішенні Верховного Суду від 13.03.2019 у зразковій справі № 240/6263/18, оскільки предмет спору у вказаній справі, на його думку, є відмінним від предмета оскарження в справі № 0740/854/18, у межах якої він подав цю касаційну скаргу. Зазначає, що предметом оскарження в справі № 0740/854/18 за його позовом є неврахування всіх складників грошового забезпечення, виплата яких передбачалася на момент здійснення перерахунку пенсії, тоді як предметом розгляду в зразковій справі № 260/6263/18 є визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії без взяття до уваги суми середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення, і це, як вважає скаржник, свідчить про те, що справа № 0740/854/18, яка розглядалася за його позовною заявою, не є типовою до зразкової справи № 240/6263/18, що в ній було ухвалене рішення Верховного Суду від 13.03.2019.

Також скаржник аргументує свою касаційну скаргу тим, що врахування апеляційним судом правової позиції Верховного Суду, викладеної в рішенні від 13.03.2019 у зразковій справі № 240/6263/18 було передчасним, бо рішення Верховного Суду у названій справі на момент розгляду справи № 0740/854/18 за позовом ОСОБА_1 не набуло законної сили з огляду на відкриття Великою Палатою Верховного Суду апеляційного провадження у зразковій справі № 240/6263/18 на підставі ухвали від 17.04.2019.

Проаналізувавши підстави, на яких подана касаційна скарга в цій справі, а також судову практику Верховного Суду, на яку покликається заявник на обґрунтування своїх вимог, колегія суддів погоджується з потребою здійснити касаційний перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18 з огляду на те, що розгляд адміністративної справи такої категорії у касаційному порядку слугуватиме формуванню однакової судової практики щодо перерахунку пенсії особам, які звільнені з військової служби, з урахуванням складників грошового забезпечення, виплата яких передбачалася на момент здійснення перерахунку пенсії, а також єдності застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з вимогами частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Водночас відповідно до положень частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У своїй касаційній скарзі та повторно поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження, а про факт ухвалення оскарженого судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду він дізнався тільки 13.03.2020 після ознайомлення з матеріалами справи № 0740/854/18.

З огляду на наведене ОСОБА_1 вважає поважними причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому просить поновити йому процесуальний строк для звернення до суду з касаційною скаргою.

У цьому контексті Верховний Суд підкреслює, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція). Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами, зміст якого полягає в тому, що кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище як порівняти з протилежною стороною. Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства України, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення у справі «Авотіньш проти Латвії» [ВП] (<…> [GC]), заява № 17502/07, § 119, ЄСПЛ 2016). Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, § § 17, 18, від 6 лютого 2001 року). Невручення стороні в належний спосіб судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, § 70, від 21 травня 2015 року).

У цій справі для забезпечення дотримання принципу рівності сторін заявникові мала бути забезпечена можливість ознайомитися із судовим рішення суду апеляційної інстанції, яке було ухвалене в його справі, а також мала бути надана адекватна можливість подати касаційну скаргу на нього.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає конкретну процедуру, щоб заявник фактично міг скористатися такою можливістю.

Відповідно до частини четвертої статті 321 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції приймаються, проголошуються, вручаються (видаються або надсилаються) учасникам справи в порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Водночас за правилами частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята цієї самої статті).

З аналізу наведених норм висновується, що коли було ухвалено постанову суду апеляційної інстанції, апеляційний суд мав надіслати заявнику копію відповідного судового рішення, а також, що більш важливо - неодмінно мало бути забезпечене належне вручення йому ухваленого апеляційним судом рішення.

Для з`ясування обставин виконання судом апеляційної інстанції вимог КАС України щодо інформування заявника про ухвалене в його справі судове рішення, суддя-доповідач Єзеров А.А. 14.07.2020 надіслав на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду листа № 0740/854/18/41662/20 (К/9901/11647/20), в якому просив терміново надіслати в належний спосіб засвідчені сканкопії документів, які підтверджують те, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи, а також належно засвідчені сканкопії документів, які підтверджують як факт надсилання ОСОБА_1 повного тексту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18, так і факт отримання ОСОБА_1 повного тексту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18.

05.08.2020 за допомогою засобів електронного зв`язку до Верховного Суду надійшов лист-відповідь Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 вих. № 0740/854/18/26254/20 на вказаний лист судді-доповідача Єзерова А.А.

Колегія суддів встановила, що до означеного листа-відповіді долучені належно засвідчені сканкопії запитуваних документів, з-поміж яких, утім, немає повідомлення про вручення ОСОБА_1 рекомендованого листа з повним текстом постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18. Також у згаданому листі-відповіді зазначається, що інших відомостей в матеріалах справи немає.

Зважаючи на те, що заявник мав право на отримання ex officio письмової копії рішення апеляційного суду, проте доказів такого отримання, за свідченням public officials Закарпатського окружного адміністративного суду, матеріали справи не містять, логічним буде виснувати, що заявнику не була вручена копія постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019.

Водночас з огляду на те, що національне законодавство вимагало, щоб заявнику було вручено копію постанови суду апеляційної інстанції, зокрема й для надання можливості подати касаційну скаргу на неї, він міг обґрунтовано очікувати такого вручення та роз`яснення процедури оскарження відповідного судового рішення перш ніж подавати касаційну скаргу, замість того, щоб вживати активних дій для отримання копії такої постанови суду апеляційної інстанції.

У цьому контексті Верховний Суд наголошує, що держава має виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 Конвенції (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, § 49, ЄСПЛ 2002-I). Водночас обов`язок заявника також полягає у тому, щоб виявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати потрібних дій для ознайомлення з перебігом свого судового провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 4 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, § 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 1 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, § 44, від 17 липня 2012 року). Проте колегія суддів вважає, що за таких обставин він продемонстрував достатню сумлінність.

Зокрема, 05.03.2020, через декілька місяців після того, як була ухвалена постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019, яка є предметом касаційного оскарження у цій справі, заявник через свого представника звернувся до окружного адміністративного суду з проханням ознайомитися з матеріалами справи та видати копію постанови апеляційного суду. І таке звернення заявника в контексті невручення йому судового рішення апеляційного суду в його справі свідчить про те, що він бажав дізнатися про зміст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019.

Тобто з наведеного випливає, що на момент звернення із заявою про ознайомлення з матеріалами справи заявникові не було вручене зазначене судове рішення попри те, що він мав на це право відповідно до законодавства.

Колегія суддів також зауважує, що у справах, у яких Європейський суд з прав людини встановлював, що заявники не продемонстрували належної сумлінності у захисті власних інтересів за дещо схожих обставин, періоди бездіяльності між останніми процесуальними подіями у справах заявників та їхніми зверненнями до відповідних органів, зазвичай, були довшими, ніж у цій справі, в якій з моменту ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції та до звернення заявника до окружного адміністративного суду щодо надання йому копії постанови апеляційного суду у його справі минуло близько двох з половиною місяців (див., для порівняння, наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), у якій відповідний період становив один рік та п`ять місяців, та рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, § 57, від 16 лютого 2017 року, у якій він становив один рік та вісім місяців).

Отже, Верховний Суд встановив, що всупереч вимогам КАС України заявнику не була вручена копія ухваленої у його справі постанови суду апеляційної інстанції та не було надано адекватної можливості подати касаційну скаргу на неї.

Наведене призвело до порушення принципу рівності сторін та, відповідно, права скаржника на справедливий судовий розгляд (див., для порівняння, рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), § § 19-21, та рішення у справі «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01, § 88, ЄСПЛ 2005-VIII (витяги).

За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що наслідки такого порушення не можуть бути усунені інакше, окрім як в спосіб визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження судового рішення та поновлення заявникові такого процесуального строку на звернення до Верховного Суду.

Отже, підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження немає.

Керуючись положеннями статей 248, 328-331, 335, 338 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 у справі № 0740/854/18.

3. Витребувати із Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 0740/854/18.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя Н.В. Коваленко