Справа № 757/19516/20-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар Хабеця О.О.,

справа № 757/19516/20-а

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипник Станіслав Вікторович

третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипника Станіслава Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі,

представник позивача: адвокат Данько Р.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача в якому просив поновити строк для подання позову, скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипника С.В., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ЕАК № 2410194 від 19.04.2020 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн; провадження у даній справі закрити та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 04.05.2020 року він засобами поштового зв`язку отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2410194.

Згідно з постановою інспектора поліції 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипника С.В. його 19.04.2020 року було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 3 ст. 122 КУпАП, зокрема в постанові зазначено, що 19.04.2020 року об 09:49 год. в м. Києві по бульвару Лесі Українки, 21, він керуючи транспортним засобом LEXUS RX 300 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) по смузі для маршрутних ТЗ, позначену дорожнім знаком 5.8, а також не увімкнув світловий сигнал повороту відповідно напрямку руху із смуги в смугу, чим порушив вимоги п.п. 17.1 ПДР України, на смузі призначеній для руху маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Зауважив, що порушення вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правила), на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Порушення вимог п. 9.2 Правил, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, п. 9.4 подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру)…, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил використання попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху).

В той же час відповідачем винесено постанову лише за ч. 3 ст. 122 КУпАП, отже незрозуміло, за яке саме порушення його було притягнуто до відповідальності, та/або не відображено прийняття рішення відповідно вимог ст. 36 КУпАП.

Наголосив, що постанова йому не оголошувалася, розгляд справи у його присутності не здійснювався, у день її складання вручена йому не була, про що свідчить факт направлення постанови поштою, до того ж з порушенням норм. ст. 285 КУпАП.

12.05.2020 р. у відповідь на запит він отримав копію постанови серії ЕАК № 2410194 та диск із записом з нагрудної відеокамери поліцейського, з якого вбачається, що відповідач зупинив його за не вмикання ним показників повороту при перевлаштуванні із смуги в смугу. При цьому він заперечив даний факт і просив надати докази порушення, що відповідачем виконано не було, як наслідок відповідач виніс оскаржувану постанову. Єдиним доказом скоєння правопорушення, відповідно відеозапису відповідач вважає, що він з напарником бачили, як він змінював напрямок руху без покажчиків повороту.

Зауважує, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності та не підтверджені відповідними доказами.

Враховуючи викладене просив скасувати постанову серії ЕАК № 2410194 від 19.04.2020 р., а справу про адміністративне правопорушення закрити. Крім того зауважив, що в зв`язку з необхідністю звернення до суду задля відновлення своїх прав, він змушений був звернутись до суду, сплатити судовий збір в сумі 840,80 грн та оплатити послуги адвоката, в розмірі 9 775 грн, які просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 20.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 6 ст. 12 КАС України, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду.

Відповідач своїм правом надати відзив на позов, не скористався.

22.06.2020 року від третьої особи до суду надійшли пояснення по суті позову, в яких позовні вимоги заперечуються з викладених в поясненнях підстав. Зокрема зазначено, що оскаржувана позивачем постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням норм законодавства, в т.ч. й статті 36 КУпАП, якою передбачено притягнення особи до відповідальності, за вчинення кількох правопорушень. Стягнення в даному випадку відбулось в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених позивачем.

Справа розглядалась інспектором з урахуванням ст. 252 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 р., керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному дослідженні всіх обставин справи інспектором була винесена постанова.

Отже справу розглянуто згідно з вимогами ст. 276 КУпАП, на підставі розгляду винесено постанову, яка в свою чергу складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Третьою особою також зауважено, що позивач в своїх поясненнях від 23.04.2020 року, яке додано до позову, визнав фак його руху по смузі призначеної для руху маршрутних ТЗ, отже відповідач на підставі ст. 78 КАС України звільняється від обов`язку доказування.

Також третьою особою заперечуються вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат. Зокрема згідно положень ст. 134 КАС України, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі, стороною, яка просить компенсувати такі витрати, з відповідним підтвердженням розміру заявлених судових витрат. Вважають, що заявлені позивачем судові витрати не співмірні з предметом спору.

Просить у задоволені позову відмовити.

16.07.2020 року позивач надав відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначив, що пояснення не містять жодного доказу на підтвердження обставин, на яких вони ґрунтуються, в той час як викладене позивачем у позові містить детальний опис обставин з відповідним нормативним обґрунтуванням.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк №2410194 від 19.04.2020 року, винесеної інспектором лейтенантом 1 батальйону 3 роти поліції Скрипником С.В., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно із зазначеною постановою 19.04.2020 року об 09-49 год. водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ здійснив зупинку (рух) на смузі руху призначеної для руху маршрутних ТЗ, позначеної дорожнім знаком 5.8., а також не увімкнув показники повороту відповідного напряму при перелаштуванні із смуги в смугу, чим порушив п. 17.1. Правил. На дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначені знаком 5.8. або 5.11. забороняється рух і зупинка інш. ТЗ на цій смузі.

Диспозиція ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України вказує, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, стаття 77 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 р., прийнятої за результатами розгляду справи № 357/10134/17, вказав на обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятої ним постанови, підтвердження встановлених обставин справи належними і допустимими доказами.

Однак, в матеріалах справи відсутній відеозапис (та/або фото фіксація) порушення, як то з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції або відповідного відеореєстратора, яким обладнаний службовий автомобіль патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 17.1., що в свою чергу свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Інших доказів, які б належним чином підтверджували вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме його рух по смузі призначеної для руху маршрутних ТЗ, а також зміну смуг руху без увімкнення відповідних світлових сигналів на ТЗ, відповідачем не надано, відтак у суду відсутні правові підстави вважати, що висновки відображені в оскаржуваній постанові відповідають дійсним обставинам справи.

Так само не доведено факт руху позивача без увімкнення світлових сигналів при зміні ним смуг руху в одному напрямку.

Суд не бере до уваги відеозапис з нагрудної камери відповідача, з огляду на те, що даним фактом зафіксовано лише розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, втім вона не відображає обставин самого правопорушення, про яке йдеться в постанові.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції працівників Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, розгляд яких відповідно до ст. 258 КУпАП, здійснюється поліцейським за місцем вчинення правопорушення шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до частини другої та третьої ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За вимогами п. 2 Розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбаченої частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не доведена належними і допустимими доказами щодо обставин правопорушення.

Оскільки у справі немає доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 30.05.2018р. у справі № 337/3389/16-а, від 24.01.2019р. у справі №428/2769/17, від 02.12.2019р. у справі № 766/16904/16-а.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк №2410194 від 19.04.2020 року складена з порушенням вимог ст.ст. 258, 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою, що саме і було здійснено позивачем.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки таке питання вирішується за правилами, встановленими КУпАП та відповідно до КАС України не відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції під час розгляду ним адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 9 775 грн, з огляду на таке.

За ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження обставини понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем надано суду: копію договору про надання правової допомоги №б/н від 23.04.2020, укладеного між позивачем та адвокатом Даньком Р.М., предмет якого визначено в п. 1.1.; копію додаткового договору (до договору про надання правової допомоги від 23.04.2020 року) від 23.04.2020 року; довідку від 14.04.2020 року за підписом адвоката Данько Р.М. про отримання від ОСОБА_1 4 775 грн за надання правової допомоги відповідно до договору від 23.04.2020 року (довідка засвідчена мокрою печаткою адвоката); довідку від 23.04.2020 року за підписом адвоката Данько Р.М. про отримання від ОСОБА_1 5 000 грн за надання правової допомоги відповідно до договору від 23.04.2020 року (довідка засвідчена мокрою печаткою адвоката); Акт виконаних робіт від 14.05.2020 року (без засвідчення мокрою печаткою адвоката); Опис та розрахунок обсягу виконаних робіт від 14.05.2020 р. за підписом адвоката Данько Р.М. (без засвідчення своєю печаткою адвоката).

П.3.1. договору визначено, що розмір оплати праці адвоката, порядок та умови розрахунків визначається у додатках до цього договору.

Згідно п.1 додаткового договору від 23.04.2020 р. до договору про надання правової допомоги від 23.04.2020 року сторони визначили, що вартість однієї години фактично витраченого часу за виконання умов основного договору становить 850 грн. Пунктом 3 додаткового договору визначено, що сторони погодили виплату адвокатові гонорару авансом - 5 000 грн.

Проаналізувавши зміст перелічених документів суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт оплати наданих послуг, належна оплата яких була б підтверджена відповідними касовими ордерами. Суд критично оцінює довідки адвоката про отримання ним від клієнта певних сум (4 775 грн, 5 000 грн), особливо зважаючи на той факт, що одна з довідок датована раніше ніж укладено сам договір про надання правової допомоги та раніше винесеної постанови (довідка від 14.04.2020 р., постанова винесена 19.04.2020 р., договір укладено 23.04.2020 р.).

Суд також критично оцінює Акт виконаних робіт (приймання передачі) наданих послуг від 14.05.2020 року та Опис обсягу наданих послуг від 14.05.2020 р., враховуючи відсутність:

в Акті прізвища клієнта та відсутність мокрої печатки адвоката, наявність якої у адвоката підтверджується наданими ним же довідками від 14.04.2020 р. та від 23.04.2020 р.;

в Описі від 14.05.2020 р. відсутність мокрої печатки адвоката, наявність якої у адвоката підтверджується наданими ним же довідками від 14.04.2020 р. та від 23.04.2020 р.

Таким чином, позивачем не доведено факт понесених ним витрат на правничу допомогу у вказаній справі.

Отже підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу немає.

До того ж вбачається неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справи із предметом спору (зазначена справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в реєстрі судових рішень міститься значна кількість судових рішень у аналогічних справах, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося). Крім того про неспівмірність зазначено третьою стороною в поясненнях на позов.

Що стосується відшкодування позивачу витрат на сплату судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При поданні позову позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (про скасування постанови та закриття провадження у адміністративній справі), при цьому сплачено 840,80 грн за подання лише однієї вимоги. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги в частині скасування постанови, а в задоволені вимог в частині закриття провадження у адміністративній справі відмовлено, то судовий збір позивачу не повертається.

Також враховуючи поважність причин пропуску позивачем строку на подання даного позову, суд на підставі ст. 286 КАС України вважає за можливе поновити його.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 251, 258, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5-10, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 73-77, 241-246, 285, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРШІИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позову.

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипника Станіслава Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Скрипника Станіслава Вікторовича серії ЕАк № 2410194 від 19.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня отримання її копії до Шостого апеляційного адміністративного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Скрипник Станіслав Вікторович , інспектор 1-го батальйону 3-ї роти Управління патрульної поліції у м. Києві, м.Київ, вул. Народного ополчення, 9;

Третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ЄДРПОУ-40108646, м. Кив, 03048, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Г.О. Матійчук