Справа № 640/1368/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 640/1368/19

адміністративне провадження № К/9901/10628/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року

(головуючий суддя - Парінов А.Б., судді - Беспалов О.О., Ключкович В.Ю.)

у справі № 640/1368/19

за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог.

МВС України (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 26.12.2018 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 208,26 грн. у виконавчому провадженні №56360340;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 26.06.2018 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 892 грн. у виконавчому провадженні №56360340.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог Міністерства внутрішніх справ України відмовлено повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на дату винесення даної ухвали недоліки апеляційної скарги, які були зазначені в ухвалі суду від 03 березня 2020 року, апелянтом не усунуто, зокрема, заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин суду апелянтом суду не надано.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Обгрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник вказує на те, що ухвалу суду апеляційної інстанції від 03 березня 2020 року, якою апеляційну скаргу залишено без руху, було отримано скаржником 10 березня 2010 року. Жодних копій ухвал, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі, 06 березня 2020 року ним отримано не було. Також, скаржник зазначає, що строк для усунення недоліків «протягом двох днів», який був встановлений судом, є дуже коротким і тим самим позбавив МВС можливості виконати вимоги ухвали вчасно, що є обмеженням доступу до правосуддя.

Скаржником заявлено клопотання про розгляд справи за його участі.

ІІ. Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 05 серпня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст. 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Частиною 6 вказаної норми імперативно передбачено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 298 КАС України, якими визначено загальні вимоги до апеляційної скарги передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції має право відмовити у відкритті апеляційного провадження.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, окрім іншого, виходив з того, що копію ухвали від 03 березня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху було отримано апелянтом 06 березня 2020 року, що підтверджується даними наявного у матеріалах справи звіту про відправлення сканованих копій документів.

Колегія суддів дане обґрунтування рішення суду апеляційної інстанції уважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

У касаційні скарзі заявник зазначає, що 06 березня 2020 року жодних копій ухвал він не отримував.

Супровідний лист Інформаційного центру Шостого апеляційного адміністративного суду про направлення в електронному вигляді сканованих копій документів, який міститься в матеріалах справи, свідчить про факт направлення документів, проте не підтверджує факт їх отримання.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 03 березня 2020 року, якою апеляційну скаргу залишено без руху, було отримано скаржником 10 березня 2010 року, що підтверджується копією конверта та інформацією з веб сайту «Укрпошта» (трекінг відправлень).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень.

Суд апеляційної інстанції на викладене уваги не звернув та не пересвідчився, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення скаржника про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків, а тому дійшов передчасного висновку про невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали від 03 березня 2020 року, що потягнуло порушення норм процесуального права та помилкового постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко