Справа № 820/1313/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.

10 серпня 2020 р.Справа № 820/1313/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях) в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог /т. 2 а.с. 37-38/ просив:

- стягнути з відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільнені у сумі 128.070,87 грн, а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3.109,28 грн, що складає загальну суму 131.180,15 грн;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1.000.000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, що набрало законної сили 20 листопада 2018 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ОСОБА_1 оскаржив їх в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року залишено без змін.

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просив суд: скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 по справі № 820/1313/18; ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги:

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь в якості середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені 128.071,17 грн, а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3.109,28 грн, що складає загальну суму 131.180,45 грн;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1.000.000,00 грн.

ОСОБА_1 вважає, нововиявленими обставинами у адміністративній справі № 820/1313/18 факт набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у адміністративній справі № 520/10125/19 за його позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення заробітної плати та факт його виконання, згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 31.01.2020 року № 20-02-00728, оскільки, на його думку відбулась констатація наявності порушень строків виплати заробітної плати, передбачених ст.ст. 47, 116 КЗпП України, та як наслідок встановлено наявність правових підстав для застосування положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, які відповідають правовим підставам для застосування ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

28 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про зміну предмету заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1313/18 у прийнятті якої, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 820/1313/18 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення середнього заробітку, компенсації та моральної шкоди відмовлено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 по справі № 820/1313/18 залишено без змін.

Рішення суду вмотивовано висновком про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 , оскільки правовідносини, оцінка яким надана в судових рішеннях по справах № 820/1313/18 та № 520/10125/19, є різними та не є тотожними. Вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 по справі № 820/1313/18 відсутні. Окремо суд зауважив, що обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично зводиться до незгоди з правовими висновками суду, викладеними в рішенні від 21 червня 2018 по справі № 820/1313/18, з якими в подальшому погодилися суд апеляційної та касаційної інстанції.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення (постанову), яким задовольнити його заяву про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у адміністративній справі № 820/1313/18 за нововиявленими обставинами, а саме: скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та ухвалити нове рішення (постанову), яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі:

- стягнути з відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільнені у сумі 128.070,87 грн, а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3.109,28 грн, що складає загальну суму 131.180,15 грн;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1.000.000,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 висловлює незгоду з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у адміністративній справі № 820/1313/18 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну предмету заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам, викладеним в цій заяві в оскаржуваній ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року. Відзначає, що суд залишив поза увагою висновки за рішенням цього ж суду від 02 грудня 2019 року у адміністративній справі № 520/10125/19, яким з посиланням на висновки рішень Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, «Войтенко проти України» від 29.06.2005 року, «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року визнано необґрунтованим посилання відповідача на відсутність об`єктивної можливості здійснити перерахунок заробітної плати за березень 2016 року через відсутність бюджетних асигнувань, а також указав на бачення об`єктивної істини про надання судами різних оцінок спірним правовідносинам у зазначених справах № 820/1313/18 та № 520/10125/19.

Скаржник відзначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року судом першої інстанції жодним чином не надано оцінки та навіть не згадано про судові рішення у адміністративній справі № 820/6876/16 за позовом попередника відповідача до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправним та скасування припису № 20-01-4306/2027-2422 від 24.11.2016 року про усунення порушення щодо невиплати попередником відповідача своєму працівнику заробітної плати за березень 2016 року, оскільки саме зазначений припис Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01-4306/2027-2422 від 24.11.2016 року став передумовою для виплати йому попередником відповідача заробітної плати за березень 2016 лише 30 листопада 2016 року в порядку його виконання, а судовими рішеннями місцевого, апеляційного та касаційного адміністративних судів у вказаній адміністративній справі № 820/6876/16 у задоволенні позову попередника відповідача відмовлено, тобто визнано правомірним та законним вказаний припис Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01-4306/2027-2422 від 24.11.2016 року, а відтак визнано протиправною бездіяльність попередника відповідача щодо невиплати на момент перевірки заробітної плати за березень 2016 року з його боку за явних ознак вини.

Окрім того, апелянт відзначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року судом жодним чином не надано оцінки та навіть не згадано про копії процесуальних документів та судових рішень у адміністративній справі №520/14210/19 за його позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про стягнення середнього заробітку з 09.08.2016 року по 30.11.2016 року на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, оскільки у вказаній справі № 520/14210/19 за клопотанням відповідача провадження у ній було закритим через існування судового спору у адміністративній справі № 820/1313/18 з однаковими вимогами, а саме з вимогами про стягнення середнього заробітку з 09.08.2016 року по 30.11.2016 року на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, що на думку позивача свідчить про залишення єдиного способу захисту його прав на отримання заробітної плати у адміністративній справі № 820/1313/18.

Вважає, що додатковими підтвердженнями нововиявлених обставин у адміністративній справі №820/1313/18 являються судові рішення у адміністративній справі № 820/6876/16 та № 520/14210/19.

Відзначає, що місцевим адміністративним судом порушено основоположну засаду адміністративного судочинства, передбачену статтею 6 КАС України, як Верховенство права. Вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає положенням статті 242 КАС України, згідно з якими рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах Верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зазначає, що судом порушено вимоги частини другої статті 77 КАС України щодо покладення обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, оскільки останнім ні у відзиві ні в судових засіданнях не заперечується факт порушення ним строків виплати позивачу заробітної плати за березень 2016 року лише 30 листопада 2016 року за наслідками отримання припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01-4306/2027-2422 від 24.11.2016 року та перерахування ОСОБА_1 заробітної плати у вигляді компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з квітня 2016 року по листопад 2016 року включно на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у адміністративній справі № 520/10125/19, а своїм клопотанням про закриття провадження у адміністративній справі №520/14210/19 відповідач відніс спосіб захисту його прав на отримання заробітної плати саме до предмету спору у адміністративній справі № 820/1313/18.

В іншому аргументи, наведені ОСОБА_1 в обґрунтування вимог апеляційної скарги, за змістом аналогічні доводам, що викладені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, не погоджуючись з доводами викладеними в обґрунтування вимог апеляційної скарги відзначає, що в судовому порядку встановлена безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у справі № 820/1313/18. Відзначає про порушення позивачем строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки відлік встановленого ст. 363 КАС України тридцятиденного строку звернення до адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно вираховувати саме від дати набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 520/10125/19, що на думку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях не було дотримано ОСОБА_1 при зверненні із вказаною заявою, та, відповідно, виключає можливість її задоволення судом.

Відзначено, що ОСОБА_1 також звертався з подібною заявою про перегляд постанови Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі № 820/3870/17 за нововиявленими обставинами, мотивуючи її тими самими обґрунтуваннями та в ході судового розгляду вказаної справи судом встановлено, що заявник був обізнаний зі змістом судового рішення по справі N 520/10125/19 ще 05 грудня 2019 року. Відтак, посилання ОСОБА_1 на отримання листа Регіонального відділення від 31.01.2020р. №20-02-00728, як підставу для початку відліку встановленого ст.363 КАС України тридцятиденного строку звернення до адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, на думку відповідача є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищенаведеним.

Щодо можливості перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі №820/1313/18 за нововиявленими обставинами, відповідач зазначає, що у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №820/1313/18 було встановлено, що виплата ОСОБА_1 коштів у листопаді 2016 року не є затримкою остаточного розрахунку з позивачем, позаяк ця виплата зумовлена змінами у штатному розписі, який було затверджено вищестоящими органами 12.04.2016 року та затвердженням відповідного фінансування лише 28.10.2016 рік. Відтак, встановлення Верховним Судом означених обставин у постанові від 29 квітня 2020 року, на думку відповідача, є навпаки підставами для перегляду рішень Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі №520/10125/19 за нововиявленими обставинами, з огляду на що Регіональним відділенням було вчинено дії з подання відповідної заяви у порядку ст.363 КАС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі №520/10125/19.

Відповідач вважає, що заява позивача та викладені ним обставини, що визначаються ним як нововиявлені, за своєю суттю є звичайною незгодою з правовими висновками суду, стосовно підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з якими також погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Щодо питання видачі скаржнику трудової книжки відповідачем зазначено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, з метою дотримання законодавства з питань проходження державної служби та у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 в отриманні трудової книжки, було направлено рекомендованого листа з повідомлення про вручення від 09.09.2016 року №36-4887 з доданим до нього копією наказу на звільнення та пропозицією, серед іншого, отримати свою трудову книжку. Вказаний лист було отримано 14.09.2016 року. З 08.09.2016 року ОСОБА_1 не звертався до Регіонального відділення щодо видачі йому трудової книжки ні на руки під розпис у книзі обліку трудових книжок, ні шляхом направлення поштою, що передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці України №58 від 29.07.1993р., у разі згоди особи на це. На теперішній час трудова книжка ОСОБА_1 відповідно до п.6.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці України №58 від 29.07.1993р., зберігається у архіві Регіонального відділення. Більш того, питання неотримання трудової книжки ОСОБА_1 вивчено та надано оцінку доказам судами в межах розгляду адміністративних справ №820/5040/16 та №820/3870/17.

Виходячи з наведеного, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, законодавцем визначено, що за нововиявленими обставинами може бути переглянуте судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 КАС України визначено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

У якості нововиявленої обставини по справі № 820/1313/18 ОСОБА_1 зазначено факт набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у адміністративній справі № 520/10125/19 та факт його виконання, який став йому відомий у зв`язку з отриманням листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 31.01.2020 року № 20-02-00728, який надійшов до нього поштою 06 лютого 2020 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

Згідно ухвали судді Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі № 520/10125/19, - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на свою користь заробітну плату у вигляді компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати за період з квітня 2016 року по листопад 2016 року включно.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.

Рішенням Харківського адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, що набрало законної сили 03 січня 2020 року, означений адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів відзначає, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року по справі № 820/3870/17 було задоволено адміністративний позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Головного Управління Держпраці у Харківській області, третя особа ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01/4201/1462-1502 від 11.08.2017 року.

В рамках провадження по даній справі ОСОБА_1 звертався до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року по справі №820/3870/17. В якості підстав для перегляду наводив доводи аналогічні заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами у справі № 820/1313/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 03 червня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду 28 листопада 2017 року по справі №820/3870/17 повернуто заявникові без розгляду.

В ході розгляду вказаної заяви судом встановлено факт обізнаності ОСОБА_1 про порушення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області строків виплати ОСОБА_1 заробітної плати (409,01 грн (перерахунок заробітної плати за березень 2016 року), які зараховані на картковий рахунок позивача 30 листопада 2016 року).

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів надає критичну оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що про існування істотної для справи обставини, а саме про те, що факт виконання рішення по справі № 520/10125/19 він дізнався лише з листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Донецькій та Луганській областях від 31.01.2020 року № 20-02-00728, який надійшов до нього поштою 06 лютого 2020 року.

Судова колегія зазначає, що рішення по справі № 520/10125/19 набрало законної сили 03 січня 2020 року та в розумінні положень ч. 2 ст. 361 КАС України цей факт не є підставною для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про нетотожність правовідносин, що були предметом розгляду у справах № 820/1313/18 та 520/10125/19, оскільки предмет спору справи № 820/1313/18 стосувався стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на користь ОСОБА_1 в якості середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені 128.070,87 грн, а також в якості компенсації за перебування у відрядженні у вихідні дні у грошовій формі у подвійному розмірі у сумі 3.109,28 грн, що складає загальну суму 131.180,15 грн; стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 1.000.000,00 грн., а предмет розгляду справи № 520/10125/19: - стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати за період з квітня 2016 року по листопад 2016 року включно. Тобто, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 820/1313/18 вирішувалось питання стосовно того, чи має право ОСОБА_1 на виплату середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільнені та компенсації за перебування у відрядженні, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року по справі № 520/10125/19 стосувалось вирішення спору в частині виплати заявнику саме компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", № 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, а тому, підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року по справі № 820/1313/18 відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції оцінки наданих позивачем копій процесуальних документів та судових рішень у адміністративних справах № 520/14210/19, № 820/6876/16 колегія суддів відзначає, що позивач при звернені з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами аргументів щодо даних обставин не наводив.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року.

Інші доводи апелянта на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України підстави для проведення розподілу судових витрат по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5-10, 13, 23, 292, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325. 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова

Повний текст постанови складено та підписано 14 серпня 2020 року