Справа № 580/1546/20
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року справа № 580/1546/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (19900, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Богодухівка, далі позивач) з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект 6, далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13.03.2020 р. №41 (затверджене Міністром оборони України від 16.03.2020), про відмову у призначенні ОСОБА_1 як інваліду П групи одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975;

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути й вирішити питання щодо призначення й виплати старшому сержанту запасу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності та встановлення позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в порядку та в розмірах передбачених постановою Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975;

- судові витрати покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 21.12.2015 йому була встановлена ІІІ група інвалідності в наслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини, а 01.01.2020 під час повторного огляду органами МСЕК його визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок тієї ж причини. 17.02.2020 позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та копіями необхідних документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з січня 2020 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у порядку та розміру, передбаченому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 (надалі - постанова КМУ №975). Проте, з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу позивача надійшла відповідь за №6/8/5/570 від 23.03.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. До вказаного листа було долучено витяг із протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.03.2020 №41, в якому було зазначено рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги старшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , якого 06.09.2015 звільнено з військової служби та 21.12.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а 01.01.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААБ №470882 від 01.01.2020).

При цьому, відповідач у рішенні від 13.03.2020 за №41 як на основну підставу для відмови у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги посилається на пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і вказує, що зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Проте, з наведеним рішенням відповідача від 13.03.2020 позивач категорично не погоджується та вважає його таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (змінено) у понад дворічний термін після встановлення йому ІІІ групи інвалідності, після первинного встановлення інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

21.12.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивача було визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААА №195947 від 21.12.2015).

07.02.2016 ОСОБА_1 було видано посвідчення серія НОМЕР_1 інваліда ІІІ групи, який має пільги ветерана, інваліда війни.

Разом з цим, згідно Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №470882 від 16.01.2020 ОСОБА_1 з 01.01.2020, після проведення повторного огляду, було встановлено ІІ групу інвалідності, безтерміново, причина інвалідності: «травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини».

17.02.2020 позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та копіями необхідних документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з січня 2020 року ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у порядку та розміру, передбаченому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу позивача направлено відповідь за №6/8/5/570 від 23.03.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

До вказаного листа було долучено витяг із протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.03.2020 №41, в якому було зазначено рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги старшому сержанту в запасі ОСОБА_1 , якого 06.09.2015 звільнено з військової служби та 21.12.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а 01.01.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААБ №470882 від 01.01.2020).

При цьому, відповідач у рішенні від 13.03.2020 за №41 як на основну підставу для відмови у призначенні й виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги посилається на пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і вказує, що зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Вважаючи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абзаца 2 пункта 4 статті 163 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-XII) та пункта 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2013 року №975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до абзаца 3 пункта 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Довідка МСЕК, якою позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, складена 21.12.2015. Отже до цих правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на цю дату.

Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України №2011-ХІІ (у редакції, чинній станом на 21.12.2015) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ, який набрав чинності з 01 січня 2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення цієї норми застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2014 року.

Згодом, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, пункт 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Обидві ці норми пункта 4 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ (абзац 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, двома роками, який обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності 21.12.2015 правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

З аналізу наведених норм Закону України №2011-ХІІ та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, проте при виникненні цих підстав протягом двох років з моменту їх первинного встановлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 серпня 2019 року у справі № 826/7472/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 806/2187/18.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18, суд до уваги не приймає, оскільки вони постановлені у справах з іншими обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що друга група інвалідності встановлена позивачу з 01.01.2020, тобто після спливу дворічного терміну з моменту встановлення йому ІІІ групи інвалідності (21.12.2015), що виключає підстави для отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

З огляду на викладене, приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги при зміні причин інвалідності, суд доходить висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя С.М. Гарань