Справа № 140/2184/18
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

14 серпня 2020 року

м. Київ

справа №140/2184/18

провадження №К/9901/34866/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просив зобов`язати здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із травмою, заподіяною під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2019, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019, ОСОБА_1 в позові відмовлено.

16.12.2019 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з тих мотивів, що заявник не надав доказів на підтвердження тих обставин, коли саме позивачу стало відомо про ухвалення оскарженого судового рішення, а також через ненадання документа для підтвердження наявності в позивача статусу «учасник бойових дій» як обставини, яка є підставою для висновку про звільнення скаржника від сплати судового збору на підставі закону.

На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявник просить суд про поновлення строку на касаційне оскарження рішення та наводить підстави для такого поновлення. На підтвердження наявності правових підстав для звільнення його від сплати судового збору заявник надав копію посвідчення учасника бойових дій.

Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.

Верховний Суд бере до уваги те, що 08.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436).

Метою і завданням вказаного закону є комплексне врегулювання питань організації діяльності Верховного Суду задля виконання останнім основного свого завдання - забезпечення єдності та сталості судової практики. Крім того, закон має на меті збалансування навантаження справами між різними юрисдикціями та сприятиме швидкому розгляду справ.

Згаданим законом, з-поміж іншого, визначено чіткі підстави для касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Водночас пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, колегія суддів вважає за потрібне перевірити касаційну скаргу ОСОБА_1 щодо її відповідності вимогам статей 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, яка була чинною до 08.02.2020, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX).

Приписом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з правилом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Суд касаційної інстанції зважає на те, що після ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень судових рішень у цій справі близьке за змістом правове питання стало предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанова від 15.07.2020 у справі № 822/1493/18 (провадження № К/9901/61973/18).

Також колегія суддів бере до уваги те, що Перший сенат Конституційного Суду України ухвалив Рішення № 3-р(І)/2020 від 22.04.2020 у справі № 3-326/2019 (7846/19) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», які були застосовані судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення судових рішень у цій справі.

Проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу у цій справі, а також судову практику Верховного Суду та Конституційного Суду України, яка була сформована вже після ухвалення оскаржених у цій справі судових рішень, колегія суддів погоджується з потребою здійснити касаційний перегляд рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18 з огляду на те, що розгляд адміністративної справи такої категорії у касаційному порядку слугуватиме формуванню однакової судової практики, а також єдності застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з вимогами частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Водночас відповідно до положень частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У своїй касаційній скарзі та повторно поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що на підставі приписів частини третьої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України він очікував отримати рекомендований лист для того, щоб ознайомитися із текстом постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019, утім, як стверджує заявник, такий рекомендований лист йому не надходив.

З огляду на наведене ОСОБА_1 вважає поважними причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому просить поновити йому процесуальний строк для звернення до суду з касаційною скаргою.

У цьому контексті Верховний Суд підкреслює, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція). Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами, зміст якого полягає в тому, що кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище як порівняти з протилежною стороною. Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства України, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення у справі «Авотіньш проти Латвії» [ВП] (<…> [GC]), заява № 17502/07, § 119, ЄСПЛ 2016). Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, § § 17, 18, від 6 лютого 2001 року). Невручення стороні в належний спосіб судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, § 70, від 21 травня 2015 року).

У цій справі для забезпечення дотримання принципу рівності сторін заявникові мала бути забезпечена можливість ознайомитися із судовим рішення суду апеляційної інстанції, яке було ухвалене в його справі, а також мала бути надана адекватна можливість подати касаційну скаргу на нього.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає конкретну процедуру, щоб заявник фактично міг скористатися такою можливістю.

Відповідно до частини четвертої статті 321 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції приймаються, проголошуються, вручаються (видаються або надсилаються) учасникам справи в порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Водночас за правилами частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята цієї самої статті).

З аналізу наведених норм висновується, що коли було ухвалено постанову суду апеляційної інстанції, апеляційний суд мав надіслати заявнику копію відповідного судового рішення, а також, що більш важливо - неодмінно мало бути забезпечене належне вручення йому ухваленого апеляційним судом рішення.

Для з`ясування обставин виконання судом апеляційної інстанції вимог КАС України щодо інформування заявника про ухвалене в його справі судове рішення, суддя-доповідач Єзеров А.А. 02.06.2020 надіслав на адресу Волинського окружного адміністративного суду листа № 140/2184/18/33713/20 (К/9901/34866/19), в якому просив терміново надіслати в належний спосіб засвідчені сканкопії документів для підтвердження того, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи, а також належно засвідчені сканкопії документів, які підтверджують як факт надсилання ОСОБА_1 повного тексту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18, так і факт отримання Ковальчуком Олександром Володимировичем повного тексту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18.

28.07.2020 за допомогою засобів електронного зв`язку до Верховного Суду надійшов лист-відповідь Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 вих. № 140/2184/18/36943/20 на вказаний лист судді-доповідача Єзерова А.А.

Як зазначається у згаданому листі-відповіді Волинського окружного адміністративного суду, заявник не отримував копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019.

Тобто колегія суддів доходить висновку, що скаржнику не була вручена копія постанови суду апеляційної інстанції в цій справі.

Водночас з огляду на те, що національне законодавство вимагало, щоб заявнику було вручено копію постанови суду апеляційної інстанції, зокрема й для надання можливості подати касаційну скаргу на неї, він міг обґрунтовано очікувати такого вручення та роз`яснення процедури оскарження відповідного судового рішення перш ніж подавати касаційну скаргу, замість того, щоб вживати активних дій для отримання копії такої постанови суду апеляційної інстанції.

У цьому контексті Верховний Суд наголошує, що держава має виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 Конвенції (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, § 49, ЄСПЛ 2002-I). Водночас обов`язок заявника також полягає у тому, щоб виявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати потрібних дій для ознайомлення з перебігом свого судового провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, § 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, § 44, від 17 липня 2012 року). Проте колегія суддів вважає, що за таких обставин він продемонстрував достатню сумлінність.

Зокрема, 12.12.2019, фактично через вісім місяців після того, як була ухвалена постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019, яка є предметом касаційного оскарження у цій справі, заявник подав касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Колегія суддів також зауважує, що у справах, у яких Європейський суд з прав людини встановлював, що заявники не продемонстрували належної сумлінності у захисті власних інтересів за дещо схожих обставин, періоди бездіяльності між останніми процесуальними подіями у справах заявників та їхніми зверненнями до відповідних органів, зазвичай, були довшими, ніж у цій справі, в якій з моменту ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції та до подання заявником касаційної скарги у його справі минуло близько восьми місяців (див., для порівняння, наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), у якій відповідний період становив один рік та п`ять місяців, та рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, § 57, від 16 лютого 2017 року, у якій він становив один рік та вісім місяців).

Отже, Верховний Суд встановив, що всупереч вимогам КАС України заявнику не була вручена копія ухваленої у його справі постанови суду апеляційної інстанції та не було надано адекватної можливості подати касаційну скаргу на неї.

Наведене призвело до порушення принципу рівності сторін та, відповідно, права скаржника на справедливий судовий розгляд (див., для порівняння, рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), § § 19-21, та рішення у справі «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01, § 88, ЄСПЛ 2005-VIII (витяги).

За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що наслідки такого порушення не можуть бути усунені інакше, окрім як в спосіб визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження судового рішення та поновлення заявникові такого процесуального строку на звернення до Верховного Суду.

Отже, підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження немає.

Керуючись положеннями статей 248, 328-331, 335, 338 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 140/2184/18.

3. Витребувати з Волинського окружного адміністративного суду справу № 140/2184/18.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб