Справа № 160/13142/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/13142/19
Суддя І інстанції Царікова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення про утримання надміру виплаченої пенсії в сумі 25059,40 грн. з пенсії ОСОБА_1 ;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про утримання із ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 25059,40 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 утримані кошти за прийнятим рішенням про утримання надміру виплаченої пенсії в сумі 25059,40 грн. з пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 пеню на суму коштів, що підлягає поверненню, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідач помилково ототожнює підстави для поновлення пенсіонером служби у Збройних Силах України: «у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України» передбаченого ч.2 ст.2 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з іншою підставою «у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття їх на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України» передбаченої ч.3 ст.2 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки ОСОБА_2 укладався контракт під час особливого періоду, то на нього поширюється дія ч.3 ст.2 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому фіксування судового засідання відповідно до ст. 229 КАС України не здійснюється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є військовим пенсіонером, якому призначена пенсія за 23 роки вислуги згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ від 09.04.1992 № 2262-ХІ.
Позивач є учасником бойових дій, був мобілізований до Збройних Сил України з 20.08.2014 року та з 01.11.2014 року приймав участь в Антитерористичній операції, а з 13.05.2018 року в Операції Об`єднаних Сил.
01 червня 2016 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.
Наказом від 18.06.2019 року № 16 молодшого сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас та зараховано до оперативного резерву першої черги.
31.07.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років.
Листом від 20.08.2019 року № 17143/02-02/15 ОСОБА_1 було надано роз`яснення щодо попереднього звернення до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідною заявою, та зазначено, що у зв`язку з тим, що він не повідомив органи Пенсійного фонду України про те, що уклав контракт, в нього виникла переплата пенсії за період з 01.06.2016 року по 06.07.2017 року в розмірі 25059, 40грн.
Рішенням від 09.08.2019 року №2 про стягнення сум пенсії, виплачених надмірно, встановлена переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2016 року по 06.01.2017 року в розмірі 25 059, 40грн. та визначено порядок стягнення в розмірі 20% пенсії щомісячно з вересня 2019 року до повного погашення переплати.
Так, обґрунтовуючи своє рішення відповідач посилається на відсутність в контракті, укладеному між позивачем та Міністерством оборони України 01.06.2016р. інформації щодо умов проходження служби.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до частини 2 та 3 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент укладення позивачем контракту), пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв`язку з мобілізацією, на особливий період.
Тобто, даною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було закріплено коло осіб та обставин, за яких виплата пенсії не припинялась, зокрема, щодо осіб, яких прийнято на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
При цьому, пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу виплата пенсій на час їх служби припиняється.
Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі по тексту - Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 1 частини 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Таким чином, положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на час укладення позивачем контракту) передбачено застереження щодо виплати пенсії особам, які у добровільному порядку (за контрактом) проходять військову службу, а саме коли контракт укладений у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Водночас, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби від 06 грудня 2016 року №1769-VIII, який набрав чинності 07 січня 2017 року, частину 3 статті 2 Закону № 2262-ХІІ викладено в новій редакції, згідно з якою пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Вищенаведеною редакцією цієї норми, законодавець визначив інші критерії для пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, для продовження отримання пенсії під час проходження служби. Так виплата пенсії не припиняється при прийнятті особи на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.
З викладеного вбачається, що у період з дня укладення контракту з Міністерством оборони України (01.06.2016 року) по дату набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби (07 січня 2017 року) визначальною умовою для виплати позивачу пенсії, було прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
У відповідності до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2018 року №211, копія якої знаходиться в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_3 , позивач з 01 червня 2016 року перебував на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 та з 13.05.2018 року приймав безпосередню участь в Операції Об`єднаних Сил, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 .
13 квітня 2014 року в Україні було оголошено про початок антитерористичної операції без введення воєнного стану із залученням Збройних сил України.
30 квітня 2018 року Президент України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони.
Крім того, також було прийнято Наказ «Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей».
Тобто, у період дії контракту між ОСОБА_3 та Міністерством оборони України існувала кризова ситуація, що загрожувала національній безпеці.
Відтак, наявність вищезазначених обставин, а також безпосередня участь позивача, у період дії контракту, в Операції Об`єднаних Сил, свідчать про наявність підстав для отримання останнім пенсійних виплат у період проходження військової служби з 01 червня 2016 року.
В свою чергу, згідно із ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Враховуючи те, що за наслідками судового розгляду жодних зловживань з боку позивача не встановлено, то, відповідно, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.08.2019 року №2 про стягнення сум пенсії, виплачених надмірно є протиправним та підлягає скасуванню.
За приписами ч. 3 ст. ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо прийняття рішення про утримання надміру виплаченої пенсії в сумі 25059,40 грн. з пенсії ОСОБА_1 .
Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про утримання із ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 25059,40 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 утримані кошти за прийнятим рішенням про утримання надміру виплаченої пенсії в сумі 25059,40 грн. з пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 пеню на суму коштів, що підлягає поверненню, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова