Справа № 360/2677/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2677/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.06.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу роботи, періоду з 26.05.1989 по 31.12.1998, та в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09 червня 2020 року, зарахувавши до страхового стажу роботи період з 26.05.1989 по 31.12.1998 (а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 досягла віку 59 років 06 місяців. У період з 28.09.1978 по 19.05.1989, тобто 10 років 07 місяців 22 дня позивач працювала у відділі робочого постачання Попаснянського відділення Донецької залізниці. У період з 26.05.1989 по 15.06.2002, тобто 13 років 0 місяців 20 днів, вона працювала бухгалтером та оператором по нарахуванню квартирної плати в Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, та яке у подальшому було перейменовано у Попаснянське житлово-комунальне об`єднання. Була звільнена у зв`язку з переводом у Комунальне підприємство Попаснянський жил-сервис «Черемушки». В подальшому з 15.06.2002 по 31.07.2006, тобто 04 роки 01 місяць 17 днів працювала у Комунальне підприємство Попаснянський жил-сервис «Черемушки». У період з 01.08.2006 по 10.03.2011, тобто 04 роки 07 місяців 10 днів знову працювала у Попаснянському житлово-комунальному об`єднанні. У період з 11.03.2011 по 04.05.2011, тобто 0 років 01 місяць 24 дня працювала у Попаснянському комунальному підприємстві «Місто». Далі у період з 23.05.2011 по 14.02 2012, тобто 0 років 08 місяців 22 дня перебувала на обліку у Попаснянському районному центрі зайнятості населення та отримувала допомогу по безробіттю. У період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, всього строком 09 місяців 24 дня перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації у зв`язку зі доглядом за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Позивач зазначила, що відповідно до записів у трудовій книжки ОСОБА_1 та індивідуальних відомостей про застраховану особу має страховий стаж роботи більше 34 років. Позивач вважає, що так як народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли їй виконалося 59 років 06 місяців має страхового стажу роботи більше 27 років, тому вона вважає, що з 09.06.2020 набула право на призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 10.06.2020 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою про призначення їй пенсії за віком та надала усі необхідні документи. Однак рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.06.2020, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком посилаючись на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж роботи. При цьому, згідно рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , управлінням ПФУ в Попаснянському районі Луганської області, був визнаний її страховий стаж роботи строком 25 років 11 місяців 11 днів, та не визнаний стаж її роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 (тобто строком 09 років 07 місяців 06 днів) у Попаснянському виробничому управлінні житлово-комунального господарства, та яке було перейменовано у Попаснянське житлово-комунальне об`єднання. Відносно періоду роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 у рішенні про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 вказано, що зарахувати стаж роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 немає можливості оскільки запис у її трудовий книжки №9 про звільнення з Попаснянського житлово-комунального об`єднання не завірений підписом відповідальної особи та печаткою, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58. Позивач вважає рішення відповідача, щодо не зарахування ОСОБА_1 частки страхового стажу та відмови в призначенні їй пенсії за віком протиправним, атому звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду надав відзив від 10.08.2020 №1229-0107-7/1460, в якому заперечував щодо вказаного позову (а.с.49-51). В обґрунтування відзиву зазначив, що 10.06.2020 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вперше звернулась до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви надала: трудову книжку НОМЕР_1 від 04.10.1978р., свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_2 від 30.10.1987, довідку підтверджуючу страховий стаж роботи №522 від 26.09.2016, видану структурним підрозділом «Станція Попасна» регіональної філії «Донецька залізниця». За розрахунком управління на час звернення ОСОБА_1 має страховий стаж роботи 25 років 11 місяців 12 днів з урахуванням догляду за дитиною до трьох років. Згідно трудової книжки, свідоцтва про народження та індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК5) до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано періоди: з 28.09.1978 по 19.05.1989, з 20.05.1989 по 18.10.1990 - догляд за дитиною до 3 х років, з 01.01.1999 по 15.06.2002, з 16.06.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.01.2010 з 01.02.2010 по 30.11.2010, з 01.01.2011 по 06.05.2011, з 23.05.2011 по13.02.2012 - безробіття з 01.10.2015 по 24.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2015, з 01.02.2016 по 30.09.2016. Період роботи з 01.01.1999 по 15.06.2002 - зарахований до страхового стажу за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу. Період роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис про звільнення №9 трудової книжки не завірений підписом відповідальної особи та печаткою, що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. Саме на підставі вищеозначеного через відсутність у ОСОБА_1 необхідного для призначення пенсії страхового стажу - 27 років, управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області 17.06.2020 було прийняте рішення «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ». Враховуючи викладене, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.11.1996 Попаснянським РВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.6-8,9).

10.06.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила призначити пенсію за віком та надала пакет документів. Вказану заяву зареєстровано за №1533 (зворотній бік а.с.56, а.с.57).

15.06.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила перерахувати пенсію, у зв`язку із надання додаткових документів, вказану заяву зареєстровано за №1573 (зворотній бік а.с.57, а.с.58).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.06.2020 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, а саме 27 років (а.с.20).

З вищевказаного рішення вбачається, що згідно трудової книжки, свідоцтва про народження та індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК5) до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано періоди: з 28.09.1978 по 19.05.1989, з 20.05.1989 по 18.10.1990 - догляд за дитиною до 3 х років, з 01.01.1999 по 15.06.2002, з 16.06.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.01.2010, з 01.02.2010 по 30.11.2010, з 01.01.2011 по 06.05.2011 з 23.05.2011 по 13.02.2012 - безробіття з 01.10.2015 по 24.10.2015, з 01.11.2015 по 31.12.2015, з 01.02.2016 по 30.09.2016, що склало 25 років 11 місяців 12 днів. Період роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 не зарахований до страхового стажу, оскільки запис про звільнення №9 трудової книжки не завірений підписом відповідальної особи та печаткою що є грубим порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. Період роботи з 01.01.1999 по 15.06.2002 зарахований до страхового стажу за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

З наданого відповідачем витягу підсистеми призначення та виплати пенсії вбачається, що зарахований страховий стаж позивача складає 25 роки 11 місяців 12 дні (а.с.52).

Позивач не погодилась з рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 червня 2020 року, а тому за захистом своїх прав звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Крім того, зазначеним правовим нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1058-IV, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яку позивач надав відповідачу, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4 до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 26.05.1989 по 31.12.1998 з підстав невідповідності інструкції про порядок ведення трудових книжок №110, суд зазначає наступне.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 від 03.10.1980 вбачається, що 26.05.1989 позивач прийнята в Попаснянське виробниче управління житлово-комунального господарство на посаду бухгалтера домоуправління та 15.06.2002 звільнена, у зв`язку з переводом у Комунальне підприємство Попаснянський жил-сервіс «Черемушки» (а.с.10-13).

Так, основною підставою щодо не зарахування оскаржуваного стажу позивача до страхового, який дає право на призначення пенсії за віком, стало порушення саме відповідальними особами вимог Порядку №110, а саме: запис про звільнення №9 трудової книжки не завірений підписом відповідальної особи та печаткою.

Проте, суд звертає увагу, що у разі наявності недоліків в записах трудової книжки, особа не має нести відповідальність за підприємство, установу, організацію, що вносило такі записи. Адже, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Невідповідність зазначених вище даних не можуть бути підставою для виключення оскаржуваного періоду роботи зі страхового стажу особи, який дає йому право на призначення пенсії за віком.

Так, Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, так як трудова книжка позивача містить всі необхідні записи за спірний період роботи позивача, які передбачені нормами чинного законодавства, тому суд приходить до висновку, що винесене відповідачем рішення від 17 червня 2020 року є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 26.05.1989 по 31.12.1998 до страхового стажу позивача.

Як наслідок позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення, суд дійшов висновку на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2020, зареєстровану за № 1533, про призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 (а.с.5).

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України позивачу необхідно відшкодувати 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Викладені з цього приводу заперечення відповідача суд вважає неприйнятними, оскільки відшкодування понесених судових витрат не ставиться в залежність наявності або відсутності на це коштів у сторони, з якої присуджується таке відшкодування.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.06.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (93300, Луганська область, Попаснянський район, м.Попасна, вул.Шкільна, буд.2, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) період роботи з 26.05.1985 по 31.12.1998.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (93300, Луганська область, Попаснянський район, м.Попасна, вул.Шкільна, буд.2, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 10.06.2020 про призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (93300, Луганська область, Попаснянський район, м.Попасна, вул.Шкільна, буд.2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Басова