Справа № 520/5259/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 р. справа № 520/5259/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Бондар О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ізюмської міської ради (площа Центральна, буд. 1,м. Ізюм,Харківська область,64309) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- cкасувати рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Ізюмську міську раду Харківської області прийняти рішення про передачу земельної ділянки № :19:002:0032, площею 0,0014 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у власність ОСОБА_1 для обслуговування господарської будівлі (сараю) в порядку безоплатної приватизації.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що оскаржуване рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 про відмову у передачі ОСОБА_1 земельної ділянки для обслуговування господарської будівлі (сараю) в порядку безоплатної приватизації прийнято відповідачем без достатніх правових підстав, оскільки позивач пройшов всі етапи процедури приватизації земельної ділянки та отримав погоджений проект землеустрою та витяги з Державного земельного кадастру на сформовану земельну ділянку. Тому, на думку позивача, оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позов вказав, що цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) визначене в ст.. 121 ЗКУ для передачі безоплатно земельної ділянки у власність, не є тотожним цільовому призначенню, наведеному у позовній заяві ОСОБА_1 - будівництво і обслуговування господарських будівель, оскільки, як вважає відповідач, на земельній ділянці площею 0,0014 гектара (14 квадратних метрів) неможливо фізично збудувати житловий будинок, господарські будівлі і споруди та їх обслуговувати. Також, представник відповідача посилався на те, що право власності на сарай у ОСОБА_1 виникло після набрання чинності рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 серпня 2007 року, справа №2-1306/2007 року., тобто в 2007 році, а земельну ділянку ОСОБА_1 отримала в оренду на підставі договору оренди землі 05 квітня 2018 року. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 одержала земельну ділянку в користування на умовах, визначених вищезазначеним договором оренди землі, то Ізюмська міська рада не має законодавчо визначених повноважень та підстав передавати безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0014 гектара, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 для обслуговування господарської будівлі (сараю).

У судовому засіданні 05.08.2020 року позивач підтримала свою правову позицію в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 серпня 2007 року, справа №2-1306/2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на самочинно збудований сарай, розташований по АДРЕСА_2 (а.с. 6).

На підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 серпня 2007 року, справа №2-1306/2007 року, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на самочинно збудований сарай, розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстраційним посвідченням Ізюмського міського БТР, витягом про державну реєстрацію прав КП «Ізюмське МБТР», технічним паспортом (а.с. 8-10).

05.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ізюмської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту відведення забудованої земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 для обслуговування господарської будівлі та її експлуатації (а.с. 22).

Рішенням 42 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради від 26.06.2017 року № 1114 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту відведення забудованої земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 для обслуговування господарської будівлі (сараю) за рахунок земель комунальної власності житлової та громадської забудови (зворотний бік а.с. 22).

На підставі вищезазначеного рішення Ізюмської міської ради, ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 розроблено завдання на розроблення проекту землеустрою від 27.09.2017 року, проект землеустрою (зареєстрований у Державному земельному кадастрі про земельні ділянку 22.12.2017 року), кадастровий план земельної ділянки :19:002 та підписано акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 01.11.2017 року (а.с.14, 18-21, 24).

Рішенням 59 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради від 26.02.2018 року № 1493 затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 для обслуговування господарської будівлі (сараю) за рахунок земель комунальної власності житлової та громадської забудови (зворотній бік а.с. 22).

В подальшому, між територіальною громадою м. Ізюм особі Ізюмської міської ради Харківської області в особі міського голови ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :19:002), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування та експлуатації господарської будівлі (сараю).

12.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ізюмського міського голови із завою, в якій просила виділити їй земельну ділянку (кадастровий номер :19:002), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в приватну власність в порядку приватизації (а.с. 26).

Рішенням 100 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради від 24.12.2019 року № 2639 «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0014 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування і експлуатації господарської будівлі (сараю).

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідача, звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 Земельного кодексу України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадяни мають право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частина перша статті 122 Земельного кодексу України передбачає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За приписами ч.6 ст. 122 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України урегульовано, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В силу вимог ч. 9. 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином з системного аналізу вищезазначених норм ст. 122 Земельного кодексу України випливає, що громадянин має право на отримання земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі у встановлених ст. 121 Земельного кодексу України розмірах за умови надання дозволу на розроблення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування проекту землеустрою та його подальшого затвердження.

Інших підстав для відмови громадянину в отриманні земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі нормами Земельного кодексу України не передбачено, відтак відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо надання громадянину земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі має відповідати умовам, які передбачені ст. ст. 121, 122 Земельного кодексу України.

Натомість, як вбачається зі змісту спірного рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 , Ізюмською міською радою відмовлено ОСОБА_1 у наданні земельної ділянки у власності в порядку безоплатної передачі з посиланням на відсутсніть в Земельному кодексі України норм щодо передачі земельних ділянок у власність безоплатно громадянам для експлуатації та обслуговування господарської будівлі (сараю), зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,0014 га передана в оренду ОСОБА_1 та беручи до уваги пропозицію постійної комісії Ізюмської міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин, викладену у протоколі від 10.12.2019 року № 69.

Суд зазначає, що норми Земельного кодексу України не містить жодної заборони на передачу громадянину земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі за приписами ст. ст. 121, 122 Земельного кодексу України за умови перебування такої земельної ділянки в оренді у цієї самої особи.

Суд вважає також необґрунтованим посилання Ізюмської міської ради на пропозицію постійної комісії Ізюмської міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин, викладену у протоколі від 10.12.2019 року № 69Є, оскільки така обставина не входить до переліку підстав для відмови у наданні громадянину земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі в силу вимог ст. ст. 121, 122 Земельного кодексу України.

Інших підстав згідно вимог ст. ст. 121, 122 Земельного кодексу України для відмови ОСОБА_1 в отриманні земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі, оскаржуване рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 не містить.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 прийнято з підстав, які не передбачені вимогами Земельного кодексу України, підстави для відмови ОСОБА_1 в отриманні земельної ділянки у власність у розумінні Земельного кодексу України також відсутні, а тому оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню.

Водночас, суд у межах спірних правовідносин враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже питання щодо передачі земельних ділянок у власність для обслуговування та експлуатації господарської будівлі є виключними повноваженнями міської ради, що реалізовується шляхом розгляду на пленарних засіданнях міської ради, за результатами яких приймаються рішення.

Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Таким чином, враховуючи дискреційнійсть повноважень Ізюмської міської ради щодо передачі земельних ділянок у власність, суд приходить до висновку, що найбільш ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача є скасування рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 з підстав, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу прийняття оскаржуваного рішення та зобов`язання Ізюмської міської ради Харківської області вчинити дії щодо передачі земельної ділянки № :19:002:0032, площею 0,0014 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у власність ОСОБА_1 для обслуговування господарської будівлі з прийняттям відповідного рішення.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення 100 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 грудня 2019 року за № 2639 Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ізюмську міську раду Харківської області вчинити дії щодо передачі земельної ділянки № :19:002:0032, площею 0,0014 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у власність ОСОБА_1 для обслуговування господарської будівлі з прийняттям відповідного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок)грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмської міської ради (площа Центральна, буд. 1,м. Ізюм,Харківська область,64309, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2020 року.

Суддя О.О. Горшкова