Справа № 540/1660/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1660/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

25 червня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі - відповідач, Приватний виконавець Юхименко О.Л.), у якому з урахуванням уточненої редакції позову від 20.07.2020 р., просить скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, прийняті у виконавчому провадженні № 60702888 : постанову від 25.11.2019 про відкриття виконавчого провадження, постанову від 25.11.2019 про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 02.12.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у позовній заяві, які полягають у тому, що на час винесення спірних постанов в межах виконавчого провадження № 60702888 відповідач всупереч ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" прийняла до виконання виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_1 , який зареєстрований і мешкає поза межами виконавчого округу м. Києва та за відсутності доказів того, що в межах території округу наявне майно, що належить йому, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

06.08.2020 року відповідачем в електронній формі подано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позовних вимог. Так, відповідач зазначає, що підставою для відкриття виконавчого провадження ВП № 60702888 про примусове виконання виконавчого напису № 26837 від 11.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., була заява стягувача AT "Альфа банк", який розташований за адресою : м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, із зазначенням місця знаходження майна боржника ОСОБА_1 , а саме грошових коштів за рахунком № НОМЕР_1 , що відповідає ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, відповідач вказує, при прийнятті до виконання вказаного виконавчого документу приватним виконавцем Юхименко О.Л. було перевірено його на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України та не встановлено підстав для його повернення стягувану або відмови у відкритті виконавчого провадження. Щодо вимоги позивача про скасування постанови приватного виконавця від 25.11.2019 р. про стягнення з боржника основної винагороди, то відповідач вважає її необґрунтованою, оскільки ч. 7 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства України, приватним виконавцем винесено оскаржувану постанову про стягнення з боржника основної винагороди, яка відповідно до розрахунку становить 1 460,40 грн. Щодо вимоги позивача про скасування постанови від 02 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, то відповідач також вважає її необґрунтованою, оскільки у прохальній частині заяви стягувача - АТ "Альфа-банк" про примусове виконання рішення було зазначено звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування), що відповідає ч. 1 , 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження". З огляду на вказане, приватний виконавець Юхименко О.Л. вважає, що її дії в межах виконавчого провадження № 60702888 вчинені відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про виконавче проваджений", а позивачем не надано доказів щодо протиправності оскаржуваних постанов.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17 липня 2020 р. забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського нотаріального округу Хмари Н.С. від 11.11.2019 р.

Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами, передбаченими ст. 287 КАС України, призначено судове засідання на 06.08.2020 р. о 15:00 год.

Ухвалою суду від 06.08.20 р. відкладено розгляд справи у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення позивачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та призначено судове засідання на 10 серпня 2020 р. о 10:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті розгляд справи було відкладено на 11.08.2020 р. до 15:00 год.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового засідання учасники повідомлені належним чином, у тому числі шляхом направлення на їх електронні адреси судові рішення.

При цьому, 07.08.2020 р. від позивача на електрону адресу суду надійшло повідомлення щодо розгляду справи без його участі.

Суд зазначає, що особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, в тому числі з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, визначені ст. 268 КАС України, відповідно до якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи вимоги ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України та обмеженість строку розгляду вказаної категорії справ, судом ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

11.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий запис, зареєстрований за № 26837, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 630275613 від 28.05.2015 р., укладеним ним з АТ "Альфа-Банк". Сума заборгованості позивача становить 14 604,01 грн.

24.11.2019 року Акціонерне товариство "Альфа-Банк" подало до приватного виконавця Юхименко О.Л. заяву про примусове виконання рішення, в якій просило :

- відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено за № 26837 від 11.11.2019 року;

- звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Також в заяві про примусове виконання, вказано про повернення в першу чергу авансованого внеску та вказані реквізити стягувача на які мають перераховуватися стягнуті з боржника грошові суми.

У якості додатку до заяви про примусове виконання рішення зазначені квитанція про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису та належним чином засвідчена копія довіреності представника.

Крім того, з копій матеріалів виконавчого провадження № 60702888, судом встановлено, що листом АТ " Альфа-Банк" без номера та дати, стягувач повідомив приватного виконавця про те, що АТ " Альфа-Банк" є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного АТ " Альфа-Банк" та кредитором за договором № 630275613 від 28.05.2015 р., у зв`язку з чим підтверджує, що між ним та клієнтом, яким є ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття банківського ( карткового ) рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з яким Банком за адресою місця свого знаходження ( м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надано позичальникові кошти у користування ( кредит).

25.11.2019 року керуючись ст. ст. 24, 26 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем Юхименко О.Л. було винесено постанову ВП № 60702888 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 26837 від 11.11.2019 року.

25.112019 року керуючись вимогами ст. 3, ч. 3 ст. 40 та ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження", приватним виконавцем Юхименко О.Л. було винесено постанову ВП № 60702888 про стягнення основної винагороди.

02 грудня 2019 року керуючись вимогами ст.ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження" та згідно з відомостями наданими ПФУ, ДФС у відповідь на запит приватного виконавця щодо отримання боржником доходів, що боржник отримує дохід від особи, якою є ГУ ПФУ в Херсонській області приватним виконавцем Юхименко О.Л. було винесено постанову ВП № 60702888 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, і направлено на виконання до ГУ ПФУ в Херсонській області.

За позицією позивача, 15.06.2020 він отримав лист ГУ ПФУ в Херсонській області від 05.06.2020, з якого дізнався, що з 01.01.2020 з його пенсії проводиться відрахування за постановою приватного виконавця Юхименко О.Л. від 02.12.2019 по виконавчому провадженню ВП № 60702888. Після чого, 08.07.2020 року позивач отримав на його запит від приватного виконавця Юхименко О.Л. копії постанов та виконавчого напису. Заперечуючи проти отримання позики від АТ " Альфа-Банк" та вважаючи прийняті відповідачем постанови протиправними, припускаючи, що вони прийняті на виконання незаконного нотаріального напису, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404- VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчих документів, а саме у виконавчому документі зазначаються, серед іншого,

- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII ""Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Статтею 4 Закону №1404-VIII встановлені вимоги до виконавчого документу та підстави, за яких виконавчий документ повертається стягувачу.

Так, за приписами п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5 (далі - Інструкція № 512/5), визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VIII.

Стаття 24 Закону №1404-VIII встановлює місце виконання рішення, зокрема частиною 2 цієї статті передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

За приписами ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, в якій стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 передбачено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. (п. 5 Інструкції № 512/5)

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень на підставі виконавчих написів нотаріусів, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у справі № 804/6996/17 від 08 квітня 2020 року.

Також приписи наведених норм Закону №1404-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкрити виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Таким чином, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місце знаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Як вбачається зі змісту виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 26837 від 11.11.2019 року, який підлягав примусовому виконанню, місце реєстрації боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Юхименко О.Л. є місто Київ.

Тобто, на момент відкриття виконавчого провадження боржник був зареєстрований у м. Херсоні, що не відноситься до виконавчого округу відповідача.

Так, статтею 24 Закону №1404 передбачена можливість відкриття виконавчого провадження, як за місцем проживання, перебування боржника, так і за місцезнаходженням майна боржника.

Як встановлено судом зі змісту відзиву на позов, виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва за заявою стягувача АТ " Альфа-Банк" за місцем знаходження майна боржника ОСОБА_1 , а саме грошових коштів за рахунком № НОМЕР_1 .

Суд вказує, що зазначення стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження відомостей, щодо ідентифікації боржника чи відомостей, які можуть сприяти примусовому виконанню рішення, в тому числі рахунків боржника в банківських установах, визначено ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження".

Разом з тим, зазначені відомості підлягають перевірці при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому жодних коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

Суд звертає увагу, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Відтак, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.

Водночас, на момент вирішення питання щодо прийняття до виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса у приватного виконавця було відсутнє належне документальне підтвердження щодо наявності на банківському рахунку позивача № рахунок № НОМЕР_1 відкритого у АТ " Альфа-Банк" грошових коштів, що давало б підстави вважати їх майном боржника, відповідно, визначати за допомогою цього місцезнаходження майна боржника.

При цьому, додаток до договору по комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 28.05.2015 р. та анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ " Альфа-Банк" на укладання вказаного договору не є підтвердженням того, що на час подання заяви про примусове виконання (24.11.2019 року) на банківському рахунку боржника обліковуються кошти.

З огляду на викладене, суд вважає, що відкриваючи виконавче провадження відповідач належним чином не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі м. Києва.

При цьому, копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей щодо наявності у боржника - ОСОБА_1 майна у м. Києві, а саме коштів на рахунку відкритому в АТ "Альфа-Банк", що надавало б приватному виконавцю підстави прийняти до виконання виконавчий напис та відкрити виконавче провадження з його примусового виконання.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на правовий висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15, суд зазначає, що у вказаній справі була надана оцінка подібним правовідносинам, однак при наявності грошових коштів на банківських рахунках, коли як в цій справі сторонами не доведено та судом не встановлено, що на рахунку № НОМЕР_1 у банку АТ " Альфа-Банк" обліковуються грошові кошти, належні боржникові.

Суд критично ставиться до посилання відповідача також на постанови Верховного Суду від 27.12.2019р. у справі № 905/584/19 та від 19.08.2019 р. у справі №922/1293/15, адже Касаційний господарський суд, надаючи правову оцінку, виходив з того, що боржником у виконавчому провадженні була юридична особа, а не фізична. Крім того, правовідносини, яким надавав оцінку Касаційний господарський суд під час розгляду господарської справи, не є аналогічними правовідносинам, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства у даній справі.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог та доводів позивача, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в межах даних спірних правовідносин приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною не доведено законність дій, вчинених нею під час прийняття до примусового виконання виконавчого напису № 26837 від 11.11.2019 р., виданого приватним нотаріусом КМІІО Харою І І.С., про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь АТ "Альфа-банк" заборгованості у розмірі 14 604,01 грн., а тому винесені в межах виконавчого провадження № 60702888, зокрема, постанова від 25.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження, постанова від 25.11.2019 р. про стягнення основної винагороди, постанова від 02 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є протиправними та підлягають скасуванню.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (місце знаходження: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд. 4-А. офіс 35-Б) про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця задовольнити.

Скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, прийняті у виконавчому провадженні № 60702888, постанову від 25.11.2019 про відкриття виконавчого провадження, постанову від 25.11.2019 про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 02.12.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, але не пізніше 10-денного строку з дня закінчення карантину. При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 105000000