Справа № 160/4778/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року Справа № 160/4778/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства "СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
30 квітня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН" до Офісу великих платників податків ДПС, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними (недійсними) та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10 лютого 2020 р. № 000765004, 000755004, винесені Офісом великих платників податків ДПС.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення, які винесені за результатами проведення перевірки є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відомості, що наведені контролюючим органом у акті перевірки є недостовірними та/або такими, що стосуються виключно правовідносин інших суб`єктів господарювання в ланцюгу постачання товарів ТОВ "ВКП "СІАЛ ДЖЕТ Україна", з якими позивач не перебував у безпосередніх правовідносинах, та які жодним чином не стосуються господарських операцій, здійснюваних позивачем та ТОВ "ВКП "СІАЛ ДЖЕТ Україна". При здійсненні операцій з постачання товарів позивачу ТОВ "ВКП "СІАЛ ДЖЕТ Україна", у відповідності до вимог ПК України, склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 196 від 17.07.2019 р., № 230 від 19.07.2019 р., № 221 від 20.08.2019 р, № 376 від 27.09.2019 р., № 38 від 03.10.2019 р., що є достатньою підставою для нарахування позивачем сум ПДВ, які відносяться до податкового кредиту з ПДВ, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Отже, позивач має право на податковий кредит з ПДВ за операціями, здійсненими з ТОВ "ВКП "СІАЛ ДЖЕТ Україна", у відповідності до вимог ПК України, а отже й право на включення від`ємних значень сум, розрахованих згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, до суми бюджетного відшкодування або до складу податкового кредиту за ПДВ наступного звітного періоду - при здійсненні позивачем операцій з придбання товарів за договором, укладеним з ТОВ "ВКП "СІАЛ ДЖЕТ Україна". Посилання відповідача на дані, що містяться в кримінальних провадженнях за якими відсутні винесені судом вироки, як на підтвердження будь-яких встановлених фактів, в тому числі, фактів скоєння злочинів, є порушенням ст. 62 Конституції України.
Також відповідач зазначає, що в акті перевірки наведені відомості, які свідчать про відсутність виробництва даного товару або відсутність їх придбання згідно ланцюгу постачання, який задокументував його первинне введення в обіг, тобто, відсутність джерела походження товару. Відтак, операції із товаром, який не вироблявся на митній території України або не імпортувався неможливі та подальший задокументований рух ТМЦ є імітацією реальної господарської операції. Згідно п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Відповідно, якщо вищезазначені операції не є реальніш и, а с лише безпідставно документально оформленими, то її права на податковий кредит в платника податків не виникає. Отже, висновки перевірки з урахуванням рішення ДПС відносно порушення ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» вимог п. 198.1, п. 198.2 ст.198, п. 200.1, абз. «б», «в» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), є такими, що обґрунтовані матеріалами перевірки, відповідають нормам чинного податкового законодавстві та перегляду не підлягають. Таким чином, винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.02.2020 року №000765004, №000755004 повністю відповідають нормам податкового законодавства, є законними та скасуванню не підлягають.
03.06.2020 року від ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач вважає висновки, яку зазначені у відзиві на позов безпідставними та необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020 року зазначена вище справа розподілена та 04.05.2020 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року у задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДПС про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на таке.
Направлення від 24.12.2019 року №150/28-10-50-04-12, від 24.12.2019 року №151/28-10-50-04-12 та копію наказу Офісу великих платників податків ДПС від 20.12.2019 року №679 вручено 24.12.2019 року під розписку головному бухгалтеру ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» ОСОБА_7
Перевірку проведено з відома керівника ОСОБА_6. та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_7
Перевірка проводилась у період з 24.12.2019 року по 17.01.2020 року.
У періоді, за який проводилась, перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання:
- керівник - ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), за період 14.01.2019 по день підписання акту перевірки, призначено на посаду згідно з Наказом від14.01.2019 №9/ок;
- головний бухгалтер - ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), за період з 01.08.2012 по день підписання "акту перевірки, призначена на посад; згідно з Наказом від 01.08.2012 № 368/ок.
ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» зареєстровано виконавчим комітетом
ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» є правонаступником ЗАТ «Нікопольський завод нержавіючих труб».
Позачерговими зборами акціонерів ЗАТ «НЗНТ» від 15.10.2007 року прийнято рішення про зміну назви підприємства з закритого акціонерного товариства «Нікопольський завод нержавіючих труб» на Закрите акціонерне товариство «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН) (протокол зборів акціонерів від 15.10.2007 року).
Позачерговими зборами акціонерів ЗАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» від 12.04.11 прийнято рішення про зміну назви підприємства з закритого акціонерного товаристві «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» на приватне акціонерне товариство «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» (протокол зборів акціонерів від 12:04.2011р.).
Місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до установчих документів
ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» взято на податковий облік в СДПІ
роботі з ВПП у м. Дніпропетровську 29.04.2011р. за № 729, станом на момент перевірка
перебуває на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу ВПП ДПС.
У періоді, який перевірявся, ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» був платником податків, зборів, інших платежів:
- податок на прибуток;
- податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);
- податок з доходів найманих працівників;
- земельний податок з юридичних осіб;
- орендна плата з юридичних осіб;
- екологічний податок;
- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Перевіркою встановлені порушення:
п.198.1, п.198.2 ст.198, п. 200.1, ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями діючими в період проведення перевірки), що призвело до завищення суми податкового кредиту жовтня 2019 року на суму 93 734 грн.
Враховуючи наведене, ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» порушено:
- абз. «б» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, діючими в період проведення перевірки), внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню/на рахунок платника у банку за жовтень 2019р. на суму 34 215 грн.;
- абз. «в» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, діючими в період проведення перевірки), завищено залишок від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного-звітного (податкового) періоду за жовтень 2019 р. на 59 519 грн.
Не погоджуючись із даними та висновками, які були зазначені у акті перевірки №5/28-10-50-04-30926946 від 17.01.2020 р. позивач надав відповідачу свої заперечення до акту (вих. № 06-1-101 від 28.01.2020 р.).
Однак, заперечення не були враховані відповідачем при винесенні рішення за результатами перевірки, про що відповідач повідомив позивача листом «Про розгляд заперечень до акту перевірки» за вих. № 5266/10/50-04 від 06.02.2020 р., згідно якому: «висновки перевіряючих стосовно порушень, викладених в акті перевірки № 5 з урахуванням розгляду заперечень є такими, що відповідають норам податкового законодавства».
На підставі висновків перевірки ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» Офісом великих платників податків ДПС були винесені податкові повідомлення - рішення:
- від 10.02.2020 року №000765004 щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 59 519 грн. (форма «В4»);
- від 10.02.2020 року №000755004 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування - 34 215 грн., та нарахування штрафної (фінансової) санкції (штраф)-17 107,50 грн. (форма «В1»).
Податкові повідомлення - рішення надіслано підприємству засобами поштового зв`язку та було отримано ним 17.02.2020 року.
Позивач, не погоджуючись із висновками відповідача, викладеними в акті та податкових повідомленнях-рішеннях, в межах апеляційного узгодження, оскаржував податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України (скарга за вих. № 8028/6 від 25.02.2020 р).
Строк розгляду зазначеної скарги було продовжено Державною фіскальною службою України до 24.04.2020 р. включно згідно рішенню про продовження строку розгляду скарги за вих. № 9555/6199-00-08-09-02-06 від 16.03.2020 р.
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
За правилами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Виходячи зі змісту вказаних статей Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.
Судовим розглядом встановлено, що перевіркою достовірності відображених показників у поданій податковій декларації з податку на додану вартість (рядки 10.1 -16.3) за січень 2019 року встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями діючими в період проведення перевірки), що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму 93 734 грн., (по податковим накладним жовтня 2019року -9 612 грн., (рядок 10.1) по податковим накладним липня, серпня, вересня 2019 року на загальну суму 84 122 грн. (рядок 16.1)).
В ході проведення перевірки серед постачальників встановлені окремі суб`єкти господарювання, які здійснювали операції, що не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру), з урахуванням податкової інформації отриманої відповідно у спосіб, який передбачений ст. 72, 73, 83 Податкового кодексу України.
- до ряд. 10.1 декларації (придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою) включено податкові накладні за жовтень 2019 року на загальну суму 57 669,60 грн., у т.ч. ПДВ 9 611,60 грн.;
- до ряд. 16 (від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) включено податкові накладні: за липень 2019 року на загальну суму 67 599,60 грн., у т.ч. ПДВ - 11 266,60 грн.; за серпень 2019 року на
З загальну суму 403 080 грн., у т.ч. ПДВ-67 180 грн.; за вересень 2019 року на загальну суму 34 051,20 грн., у т.ч. ПДВ 5 675,20 грн.
Окрім того, суд вважає, що зазначені вище висновки зроблені відповідачем виключно на підставі аналізу податкової звітності в АІС «Податковий блок», без перевірки та аналізу безпосередньо первинних документів.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, «сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду».
Відповідно до п.п. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
«... б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду».
Таким чином, платник податку на додану вартість має право на формування податкового кредиту з ПДВ, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, на бюджетне відшкодування, або зарахування її до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за умови дотримання ним зазначених вище умов, при цьому, його право знаходиться у прямій залежності від підтвердження відповідних господарських операцій розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.
Отже в даному випадку, відповідачем, в ході здійснення перевірки позивача не встановлено та в акті не відображено жодного порушення позивачем будь-якої з зазначених вище обов`язкових умов, встановлених ПК України, що дають позивачу право на включення від`ємних значень сум, розрахованих згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, до суми бюджетного відшкодування або до складу податкового кредиту за ПДВ наступного звітного періоду - при здійсненні позивачем операцій з придбання товарів за договором, укладеним з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна».
Крім того, в акті відповідачем підтверджено факт надання позивачем до перевірки договору та належним чином оформлених первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» (видаткових накладних, експрес-накладних, прибуткових ордерів, платіжних доручень) (стор. 8 Акту). Бідь-яких зауважень щодо відсутності або неналежного оформлення зазначених первинних документів по господарським операціям позивача з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» відповідачем в акті не зазначено.
При цьому, слід зазначити, що згідно абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК України, «податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження».
Отож, при здійсненні операцій з постачання товарів позивачу ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», у відповідності до вимог ПК України, склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 196 від 17.07.2019 р., № 230 від 19.07.2019 р., № 221 від 20.08.2019 р, № 376 від 27.09.2019 р., № 38 від 03.10.2019 р., що є цілком достатньою підставою для нарахування позивачем сум ПДВ, які відносяться до податкового кредиту з ПДВ, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відтак суд вважає, що позивач має право на податковий кредит з ПДВ за операціями, здійсненими з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», у відповідності до вимог ПК України, а отже й право на включення від`ємних значень сум, розрахованих згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України, до суми бюджетного відшкодування або до складу податкового кредиту за ПДВ наступного звітного періоду - при здійсненні Позивачем операцій з придбання товарів за договором, укладеним з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна».
Також, слід зазначити, що рішення Європейського суду з прав людини, які застосовуються в Україні, як джерело права, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р., із змінами та доповненнями (наприклад, у справах «Інтерсплав проти України» (Заява № 803/02): рішення Європейського суду з прав людини від 09.-1.2007 р.; «Булвес поти Болгарії» (Заява № 3991/03): рішення Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 р.), чітко визначають правило індивідуальної відповідальності платника податків, у відповідності до якого добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення, вчинені його контрагентом, навіть за умови, якщо такі мали місце, проте добросовісний платник податків не був обізнаний про них.
За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, порушення контрагентами податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на віднесення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.
- «виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків...
... За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
- «норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними»;
- «чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.
Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу».
Крім того, рішеннями Європейського суду з прав люди у справі від 09.01.2007 р. у справах «Інтерсплав проти України» (Заява № 803/02) та «Булвес» АД проти Болгарії» (Заява № 3991/03) встановлено наступне:
- «...На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань» (п. 38., справа «Інтерсплав проти України» (Заява № 803/02));
- «...Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності (див. mutatis mudandis Рішення у справі Інтерсплав, посилання на яке наведено вище, п. 38)...
... Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.» (п. п. 69, 70, 71, справі «Булвес» АД проти Болгарії»).
Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення, вчинені його контрагентом, навіть якщо такі мали місце.
Порушення постачальником товару (послуг) правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо включення відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ.
За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, порушення контрагентами податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на віднесення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.
Таким чином, враховуючи викладене, платник податків має право на податковий кредит з ПДВ за відповідними господарськими операціями, що підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, за умови їх реальності, добросовісності дій платника податків при їх здійсненні, його розумної обачності при виборі контрагентів та наявності господарської (ділової) мети у здійснюваних відповідних господарських операціях.
Право на податковий кредит з ПДВ виникає у платника податків на підставі податкової накладної, складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснив операції з постачання товарів (робіт, послуг).
Економічний зміст відповідних операцій з зазначеним контрагентом полягає в необхідності забезпечення позивачем нормальної господарської діяльності промислового підприємства, для чого ним здійснювалося придбання у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» матеріалів та запасних частин, які в подальшому встановлювалися на промислове обладнання, використовуване позивачем в господарській діяльності.
Отже, дії позивача, при здійсненні придбання товарів у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», свідчать про його добросовісність, оскільки:
- придбання відповідних товарів підтверджується належним чином оформленими розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена чинним законодавством України, копії яких були надані позивачем відповідачу під час проведення перевірки;
- придбані товари оприбутковані позивачем в бухгалтерському та податковому обліках у відповідності до вимог чинного законодавства України;
- суми податкового кредиту з ПДВ по операціям з придбання товарів за Договором, відображені позивачем в деклараціях з ПДВ на підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН постачальником - ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна»;
- позивачем в повному обсязі здійснений розрахунок з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» за придбані у відповідності до умов Договору товари.
Обґрунтування реальності господарських операцій позивача з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», добросовісності позивача при їх здійсненні, його розумної обачності при виборі вказаного контрагента та наявності господарської (ділової) мети у здійснюваних позивачем господарських операціях за договором, наведене нижче.
Операції з придбання товарів позивачем у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» здійснювалися у відповідності до умов договору, при укладенні якого ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» надало позивачу сертифікати відповідності системи менеджменту якості № 13.1013.026 від 30.08.2013 р. та № RU-13/1013/026, що підтверджують якість продукції, яка виробляється ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», а також копії Технічних умов у відповідності до яких ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» здійснюється виробництво продукції, яка поставлялася позивачу.
Крім того, при укладенні договору, позивач пересвідчився у праві та дієздатності ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», наявності повноважень у керівника ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» на підписання договору від імені ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», реєстрації ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» платником ПДВ, наявності у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» необхідних трудових та матеріальних ресурсів для виконання договору на підставі наданих ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» копій наступних документів: виписки з ЄДРПОУ від 25.08.2016 р., відомостей з ЕДРПОУ від 31.08.2016 р., свідоцтва платника ПДВ № 11714415 від 29.09.2003 р., наказу при призначення керівника № 09-к від 23.09.2016 р., наказу про прийняття на роботу головного бухгалтера № 07-к від 02.04.2014 р., гарантійного листа за вих. № 402 від 18.10.2018 р., фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва станом на 01.07.2018 р.
У відповідності до умов договору ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» (Постачальник) зобов`язався передати у власність Покупцеві (позивачу) ущільнення та інші резинотехнічні вироби у кількості та номенклатурі, наведених у відповідних специфікаціях, а Покупець (Позивач) зобов`язався прийняти та сплатити товар на умовах, передбачених Договором.
Постачання товару здійснювалося ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» позивачу на підставі підписаних сторонами Договору специфікацій: № 6 від 22.04.2019 р.; № 9 від 19.06.2019 р.; № 10 від 18.07.2019 р.; № 12 від 09.08.2019 р.; № 13 від 06.09.2019 р.
Факт відвантаження товару ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» позивачу за договором підтверджується видатковими накладними № 2315 від 17.07.2019 р.; № 2345 від 19.07.2019 р.; № 2740 від 20.08.2019 р.; № 3254 від 27.09.2019 р.; № 3320 від 03.10.2019 р.
На виконання умов п. 1.2. договору, ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», яке є виробником товару, що поставлявся за договором, було надано позивачу документи на товар: паспорти № 001-17/07/2019; № 001-19/07/2019; № 001-20/08/2019; № 003-27/09/2019; № 001-03/10/2019.
Операції з придбання товарів у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» були відображені позивачем в бухгалтерському обліку у відповідності до вимог чинного законодавства України, що підтверджується Журналами-ордерами № 6 за липень, серпень, вересень, жовтень 2019 р.
Податковий кредит за вищевказаними операціями, яку зазначено вище, було відображено позивачем на підставі отриманих від ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, копії яких наявні у матеріалах справи.
Таким чином, операції з придбання позивачем товарів у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна»:
- є реальними, оформленими первинними документами, що передбачені законодавством України, складеними у відповідності до його умов;
- відображені в бухгалтерському обліку у відповідності до вимог законодавства України;
- відображені у податковому обліку у відповідності до вимог законодавства України, зокрема, на підставі оформлених ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Стосовно тверджень, викладених відповідачем в акті про: встановлення обриву ланцюгів постачання при постачанні товарів ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» позивачу; недостатності трудових та/або матеріальних ресурсів у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», деяких постачальників в ланцюгу постачання товарів ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна»; фігурування деяких з постачальників в ланцюгу постачання товарів ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» в кримінальних провадженнях; відсутності інформації щодо наявності основних фондів у деяких постачальників в ланцюгу постачання товарів ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна»; суміщення деякими керівниками підприємств в ланцюгу постачання товарів ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» посад керівників та/або бухгалтерів в одному або в декількох підприємства одночасно, суд зазначає наступне:
Вказані висновки ґрунтуються виключно на підставі аналізу господарських правовідносин ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» з іншими суб`єктами господарювання, з якими позивач не перебував у безпосередніх правовідносин, й самі по собі не можуть впливати на оцінку реальності операцій, вчинених останнім у ланцюгу постачання платником - позивачем та його безпосереднім контрагентом -ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», та наявність у позивача права на податковий кредит з ПДВ за операціями з придбання робіт за договором.
Більш того, вказані вище висновки відповідача ґрунтуються виключно на підставі аналізу податкової звітності в АІС «Податковий блок», а отже, є лише припущеннями, та не є безумовною підставою для формування висновків про відсутність фактичного виконання спірних поставок, оскільки відповідачем не здійснювався безпосередній аналіз первинних документів. Такі висновки не є належним доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 72).
Висновки відповідача в акті про відсутність реальної можливості здійснення поставок товару через відсутність у постачальника матеріальних ресурсів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що було встановлено з наданої податкової інформації, не можуть бути підставою для позбавлення Позивача права на податковий кредит з тих підстав, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.
При цьому, ані чинним законодавством України, ані умовами договору не передбачений обов`язок позивача, в цілях отримання права на податковий кредит з ПДВ та з метою підтвердження реальності господарської операції, під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, здійснювати перевірку правовідносин між своїм контрагентом - ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» та його контрагентами, або контрагентами його контрагентів, а також перевірку наявності в них трудових та /або матеріальних ресурсів, необхідних для виконання договорів, укладених з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна».
Факт того, що деякі контрагенти ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» фігурують у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР, а також, що деякі керівники підприємств суміщають посади головних бухгалтерів та/або директорів одночасно в декількох суб`єктах господарювання, також жодним чином не впливає на операції, здійснювані позивачем із ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» за договором, й на виникнення у позивача права на податковий кредит з ПДВ за операціями з ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» за договором.
Крім того, позивач звернувся до ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» з письмовим запитом з проханням надати додаткові докази, які підтверджують факт наявності у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для виготовлення товарів, які поставлялися ним позивачу за договором.
У відповідь на вказаний запит позивач отримав лист з інформацією про ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» за вих. № 170 від 27.04.2020 р. та копії документів, які підтверджують факт наявності у ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна» трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для виготовлення товарів, які поставлялися ним позивачу, а саме: копії договору оперативної оренди приміщення № 5/12-16 від 01.12.2016 р., акту здачі-приймання до договору № 5/12-16 оперативної оренди від 01.12.2016 р., Додаткової угоди № 3 від 30.11.2018 р. до договору № 5/12-16 оперативної оренди від 01.12.2016 р., додаткової угоди № 4 від 28.11.2019 р. до договору № 5/12-16 оперативної оренди від 01.12.2016 р., договору № 2/10-16 - на підтвердження оренди офісних приміщень, в яких розташовується офіс та виробничі приміщення ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна»; копії договору оперативної оренди обладнання № 2/10-16 від 01.10.2016 р., акту приймання-передачі № 1 від 01.10.2016 р. до договору оперативної оренди обладнання № 2/10-16 від 01.10.2016 р., акту приймання-передачі від 01.01.2018 р. до договору оперативної оренди обладнання № 2/10-16 від 01.10.2016 р., Додаткової угоди № 2 від 29.12.2017 р. до договору оперативної оренди обладнання № 2/10-16 від 01.10.2016 р. - на підтвердження оренди обладнання, яке використовується ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ Україна», зокрема, при виробництві товарів, що поставлялися ним позивачу за договором.
З огляду на вищевикладене, висновок ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо завищення суми податкового кредиту жовтня 2019 року на суму 93 734 грн. є безпідставним та необґрунтованим.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Сукупність досліджених під час розгляду справи документів не дають підстав суду для висновку про нездійснення спірних операцій, а відповідачем в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували фактичність їх виконання. При цьому, суд враховує при вирішенні справи позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції». ЄСПЛ у цій справі визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» ЄСПЛ зазначив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
У справі, що розглядається, аргументи відповідача не є достатньо вагомими та чіткими, не узгоджені доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, а тому суд доходить висновку, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не доведено обґрунтованості своїх висновків, зроблених в акті перевірки акт № 5/28-10-50-04-30926946 від 17.01.2020 р., оскільки ці висновки не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах, що мають суттєве значення, та спростовуються належними, достовірними та допустимими доказами позивача.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» зазначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
З урахування вищенаведеного суд доходить висновку щодо протиправності та необхідності скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.02.2020 року №000765004 щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 59 519 грн. (форма «В4») та податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.02.2020 року №000755004 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування - 34 215 грн., та нарахування штрафної (фінансової) санкції (штраф)-17 107,50 грн. (форма «В1»).
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
За підсумком викладеного, суд доходить висновку що позов приватного акціонерного товариства "СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН" підлягає задоволенню у повному обсязі.
Частиною 1 статті 7 КАС України встановлено, що адміністративний суд вирішує справи відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Дану справу суд вирішує, як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України", зі змісту рішення у якої вбачається, що вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.
У зв`язку з викладеним, протиправне винесене податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2102 грн. підлягає стягненню з Офісу великих платників податків ДПС за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву приватного акціонерного товариства "СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.02.2020 року №000765004 щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 59 519 грн. (форма «В4»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.02.2020 року №000755004 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування - 34 215 грн., та нарахування штрафної (фінансової) санкції (штраф)-17 107,50 грн. (форма «В1»).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник