Справа № 400/1653/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Київ № 400/1653/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - Міністерство, відповідач), в якому просить зобов`язати Міністерство внести зміни до пункту 19 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО), необхідні для забезпечення можливості закладам вищої освіти формувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти замовлення на інформацію, що буде відтворюватися в дублікатах дипломів про вищу освіту здобуту в Українській РСР.

Позовні вимоги мотивовано тим, що порушено право позивача на отримання дубліката диплома про вищу освіту через незабезпечену Міністерством можливість для закладів вищої освіти створювати в ЄДЕБО замовлення на інформацію, що буде відтворена в дублікатах дипломів про вищу освіту здобуту в Українській РСР.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 26.06.2019 о 15 год. 00 хв. Вказаною ухвалою відповідачу встановлено термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні від 26.06.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення щодо передачі справи № 400/1653/19 на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 адміністративну справу № 400/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

01.07.2019 (вх. № 9975) на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 21.06.2019 вих. № 14.1/46-19.

08.07.2019 (вх. № 10416) на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву від 08.07.2019.

Адміністративна справа № 400/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла 18.07.2019. Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 400/1653/19 надійшла на розгляд судді Клочковій Н.В.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 відмовлено у прийнятті до свого провадження адміністративної справи № 400/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії та адміністративну справу № 400/1653/19 повернено до Миколаївського окружного адміністративного суду. Супровідним листом від 12.09.2019 адміністративну справу № 400/1653/19 направлено на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 адміністративну справу № 400/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії (повторно) передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Адміністративна справа № 400/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва (повторно) надійшла 28.10.2019. Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 400/1653/19 надійшла на розгляд судді Шулежку В.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 адміністративну справу № 400/1653/19 прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.11.2019 о 11 год. 10 хв. Вказаною ухвалою відповідачу встановлено термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву, який подається до суду разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

У судовому засіданні, призначеному на 26.11.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову та зазначив, що ані в Законі України «Про освіту», ані в Законі України «Про вищу освіту», ані в постанові Кабінету Міністрів України «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» від 31.03.2015 № 193 не були та не передбачені атестати та дипломи для випускників навчальних закладів Української РСР, а тому у Міністерства немає правових підстав вносити зміни до Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 № 249 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 25.10.2016 № 1280) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2015 за № 494/26939. Таким чином, на переконання відповідача, оскільки питання видачі особам дублікатів документів про вищу освіту, здобуту в Українській РСР, є унормованим, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач надає спростування окремих позицій відповідача та просить дослідити його відповідь на відзив, подану до Миколаївського окружного адміністративного суду. Також, на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період 1976-1981 років проходив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Миколаївський національний університет ім. В.О. Сухомлинського, за спеціальністю «Математика» та отримав диплом № НОМЕР_1 , в якому було зазначено, що рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1981 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «Вчитель математики».

Документ мав описки та був повернутий позивачем в 1981 році учбовому закладу, де він був знищений.

У період з 1993-2016 роки ОСОБА_1 на його вимоги неодноразово видавались документи про вищу освіту: у 1993 році - диплом НОМЕР_2 , який також мав певні недоліки, 21 червня 2000 року - диплом спеціаліста № НОМЕР_3 , у листопаді 2015 року - диплом НОМЕР_4 .

Не погоджуючись або зі змістом, або з формою документу про вищу освіту, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з вимогами визнати видані документи недійсними (анулювати), а також видати йому диплом іншого типу - диплом бакалавра.

Дипломи, видані позивачу у 1981 році та у 2000 році були знищені, а диплом, виданий у листопаді 2015 року, анульовано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.03.2016 у справі № 490/12039/15-ц. Рішення сторонами не оскаржувалось.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва 23.03.2016 у справі № 490/1365/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського про зобов`язання вчинити певні дії, відповідача зобов`язано видати ОСОБА_1 диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Бєлінського за спеціальністю «Математика» та присвоєння кваліфікації «Вчителя математики».

Рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 (справа № 490/1365/16-ц) рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.03.2016 змінено, зобов`язано Миколаївський національний університет ім. В.О. Сухомлинського видати ОСОБА_1 дублікат документу про вищу освіту відповідно до п. п. 20, 21 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 № 249.

25 травня 2016 року ОСОБА_1 видано документ про вищу освіту - диплом спеціаліста, дублікат НОМЕР_5 , який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2016 у справі № 490/6034/16-ц зобов`язано анулювати.

8 вересня 2016 року на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 та на підставі наказу від 31.08.2016 Миколаївським національним університетом ім. В.О. Сухомлинського створено замовлення на створення інформації, що відтворюється в дублікаті документу про вищу освіту № , а оператором ЄДЕБО присвоєно реєстраційний номер дубліката диплома спеціаліста НОМЕР_6 від 23 вересня 2016 року та видано дублікат диплома спеціаліста у паперовій формі.

У дублікаті документу про вищу освіту зазначена інформація про час закінчення позивачем навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського у 1981 році за спеціальністю «Математика», з присвоєнням рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року кваліфікації «Вчитель математики».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 у справі № 490/9363/16-ц було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог до Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського про анулювання документа про вищу освіту, а саме дубліката диплома спеціаліста НОМЕР_6 , виданого 23.09.2016. Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 06.07.2017 рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 залишено без змін.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 (справа № 490/9155/16-ц), яке залишено в силі ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 23.10.2017, визначено, що інформація зазначена у цьому документі (диплом спеціаліста НОМЕР_6 ) щодо часу закінчення навчання спеціальності та кваліфікації ОСОБА_1 повністю відповідає змісту первинного диплома від 24 червня 1981 року з реєстраційним № 146, копія якого знаходиться в архіві університету, також визначено, що видачею йому дубліката диплома за типом (Формою) «диплом спеціаліста», але з відповідною «спеціальністю математика» та кваліфікації «вчитель математики», забезпечено підтвердження здобутої ним 1981 році вищої освіти.

Дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_6 від 23.09.2016, який замовлений в ЄДЕБО України та виданий у паперовій формі на ім`я ОСОБА_1 , був анульований рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва (справа № 490/1324/18 від 29.05.2018) відповідно до пп. 7 п. 19 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 № 249, як такий, що неотриманий протягом одного року з дати видачі, вказаної в документі.

Також, позивач із зміненими вимогами про зобов`язання Міністерства освіти і науки України вчинити дії, необхідні для забезпечення його права на отримання дубліката диплома про вищу освіту, здобуту в 1981 році в Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, звертався до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі № 400/3325/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019, в задоволенні позову відмовлено.

Як вбачається з неодноразових вимог ОСОБА_1 , позивач дотримується позиції, що дублікат диплома спеціаліста є неналежним і не може бути йому виданий, оскільки станом на 1981 рік не існувало освітнього рівня «спеціаліст».

З приводу затвердження зразка дублікатів атестатів та дипломів, виданих учбовими закладами УРСР до 1991 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, а також з позовами до суду.

Одночасно позивач звертався й на Урядову гарячу лінію.

Так, на чергове звернення ОСОБА_1 на Урядову чергову лінію від 15.12.2018 № ІЛ-8853441 щодо назви дубліката документа про вищу освіту, здобуту в 1981 році в Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, Міністерство освіти і науки України в своєму листі «Про розгляд звернення» від 26.03.2019 вих. № 1/11-3053 позивача повідомило про те, що дублікати документу про вищу освіту та додатка до нього виготовляються за формою (зразком), чинною на дату видачі дубліката. Також, у вказаному листі було зазначено, що позивач не навчався ні за освітнім рівнем бакалавра, ні за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, а здобував освіту за певною програмою підготовки фахівців з вищою освітою, оскільки освітньо-кваліфікаційні рівні молодшого спеціаліста, бакалавра, спеціаліста, магістра було впроваджено Законом України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII, а освітні рівні неповної вищої освіти, базової вищої освіти і повної вищої освіти - Законом України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-III. Таким чином, у заяві на виготовлення дубліката диплома про вищу освіту, яка подається до Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського (правонаступника Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Бєлінського) не зазначається назва «дублікат диплома бакалавра (спеціаліста, магістра)», а зазначається назва «дублікат диплома про вищу освіту».

05 квітня 2019 року позивач подав до Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського заяву з проханням видати йому дублікат диплома про вищу освіту про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Бєлінського за спеціальністю «математика» кваліфікація «вчитель математики».

У відповідь на вказане звернення, Миколаївський національний університет ім. В.О. Сухомлинського у своєму листі від 03.05.2019 вих. № 01-12/01/572 повідомив позивача про те, що з метою сприяння у вирішенні питання, пов`язаного з видачею ОСОБА_1 дубліката документа без освітнього ступеня, університет звернувся з листом на ім`я директора ДП «Інфоресурс»; той в свою чергу - із запитом до Міністерства освіти і науки України щодо надання пояснень стосовно чіткого визначення типу документа для замовлення дубліката; оскільки відповідей від Міністерства освіти і науки України та від ДП «Інфоресурс» не надходило, Миколаївський національний університет ім. В.О. Сухомлинського продовжив термін розгляду звернення позивача.

Вважаючи, що для забезпечення можливості закладам вищої освіти формувати в Єдині державній електронній базі з питань освіти замовлення на інформацію, що буде відтворюватися в дублікатах дипломів про вищу освіту здобуту в Українській РСР, необхідно зобов`язати Міністерство освіти і науки внести зміни до п. 19 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами статті 60 Закону Української РСР «Про народну освіту» № 2778-VIII від 28.06.1974, особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка. Особам, які закінчили вищі навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в науковій і громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Таким чином, Законом Української РСР «Про народну освіту», чинним на момент закінчення позивачем вищого навчального закладу, станом на 1981 рік не було передбачено встановлення освітньо-кваліфікаційних рівнів, зокрема такого, як спеціаліст.

Законом Української РСР «Про освіту» № 1060-XII від 23.05.1991 освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста в Україні запроваджено.

Так, відповідно до статті 36 Закону Української РСР «Про освіту» № 1060-XII від 23.05.1991, випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про вищу освіту» № 2984-III від 17.01.2002 до структури вищої освіти входять освітні й освітньо-кваліфікаційні рівні: 1) освітні рівні: неповна вища освіта; базова вища освіта; повна вища освіта; 2) освітньо-кваліфікаційні рівні: молодший спеціаліст; бакалавр; спеціаліст, магістр.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої (освітньо-професійної чи освітньо-наукової) або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії; 5) доктор наук.

Як вбачається з аналізу норм діючого законодавства відповідності освітнього рівня вищої освіти, встановленого станом на 1981 рік, відповідно до Закону Української РСР «Про народну освіту» № 2778-VIII від 28.06.1974, з освітніми рівнями, що закріплені Законом України «Про вищу освіту» № 2984-III від 17.01.2002, Законом України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 не встановлені.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 передбачено, що встановлюються такі види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії; диплом доктора наук.

Отже, Законом не передбачено документів про вищу освіту, які видаються замість втрачених або у разі виправлення помилки, для осіб, які закінчили навчальні заклади до 1991 року, до введення сучасних освітніх рівнів (бакалавра, магістра та ін.).

Відповідно не передбачено виготовлення таких документів постановами Кабінету Міністрів України «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» від 31.03.2015 № 193, «Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них» від 22.07.2015 № 645 та наказом Міністерства освіти і науки України «Про затвердження форм документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка та додатків до них, зразка академічної довідки» від 12.05.2015 № 525.

Оскільки, в Законі Української РСР «Про освіту», Законі України «Про вищу освіту» та в постанові Кабінету Міністрів України «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» від 31.03.2015 № 193 не були передбачені атестати та дипломи для випускників навчальних закладів Української РСР, то у відповідача не було правових підстав для розроблення порядку їх видачі.

Системний аналіз нормативних актів з питань оплати праці, атестації педагогічних працівників свідчить, що вища освіта, здобута до введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» 1991 року, фактично відповідає вищій освіті освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста.

Враховуючи відсутність затвердженої нормативно-правовим актом форми документа про вищу освіту без зазначення освітнього ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) позивачу може бути виданий дублікат диплома спеціаліста з відтворенням всієї інформації про документ про вищу освіту, що містилась у первинному документі про вищу освіту.

Також, частиною 10 статті 7 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 з останніми змінами та доповненнями, інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

У відповідності до частини 4 статті 74 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII від 05.09.2017, безоплатний і вільний доступ осіб до інформації, що міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здійснюється через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти» від 13.07.2011 № 752 (далі - Постанова № 752) визначено, що Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Єдина база) є автоматизованою системою збирання, верифікації, оброблення, зберігання та захисту даних, у тому числі персональних, щодо надавачів та отримувачів освітніх послуг з метою забезпечення потреби фізичних та юридичних осіб.

Згідно із пунктом 3 Постанови № 752 Єдина база є джерелом даних, що використовуються під час, зокрема, виготовлення документів про освіту державного зразка.

Пунктом 4 Постанови № 752 передбачено, що розпорядником Єдиної бази є МОН, яке затверджує порядок її формування та функціонування, встановлює склад відомостей і даних Єдиної бази, у тому числі персональних, процедури їх оброблення, здійснює контроль за забезпеченням захисту таких даних.

Механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту державного зразка за акредитованою освітньою програмою та у власних документах про вищу освіту, виданих вищими навчальними закладами за неакредитованою освітньою програмою (далі - документ про вищу освіту), а також обліку документів про вищу освіту та додатків до них встановлює Порядок замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 № 249, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.05.2015 за № 494/26939 (далі - Порядок № 249).

На підставі пункту 2 Порядку № 249, замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, - електронний документ, створений (сформований) вищим навчальним закладом в Єдиній державній електронній базі з питань освіти на основі верифікованих даних та збережений у Єдиній державній електронній базі з питань освіти; документ про вищу освіту - інформація (у тому числі персональні дані), сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти згідно з Переліком інформації, яка повинна міститися в документах про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 193 (далі - Перелік), та відтворена на матеріальному носії поліграфічним способом про здобуті особою ступінь (освітньо-кваліфікаційний рівень) вищої освіти, спеціальність та спеціалізацію (у деяких випадках - напрям підготовки, освітню програму, професійну кваліфікацію).

За правилами пункту 9 Порядку № 249, у разі необхідності уточнення або виявлення помилок в отриманій інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, навчальний заклад вносить уточнення або виправляє виявлені помилки в ЄДЕБО, підтверджуючи відповідними документами, скановані копії яких завантажуються та зберігаються в ЄДЕБО, після чого навчальним закладом створюється (формується) в ЄДЕБО нове Замовлення. З дня внесення до ЄДЕБО нового Замовлення інформація, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, створена на підставі попереднього Замовлення, вважається недостовірною та не використовується.

У відповідності до підпункту 4.6 пункту 4 Порядку замовлення документів про освіту державного зразка, видачі та обліку їх карток, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 10.12.2003 № 811 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 13.08.2007 № 737), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2007 за № 1129/14396, керівник навчального закладу несе персональну відповідальність за правильність видачі Документів і додатків до них, за зберігання Документів та книги їх реєстрації відповідно до чинного законодавства.

Згідно із пунктом 14 Порядку № 249, видача документів про вищу освіту та додатків до них здійснюється на підставі наказу керівника навчального закладу, сформованого у ЄДЕБО за формою, що затверджується МОН. Навчальний заклад веде журнал реєстрації виданих дипломів, який формується, роздруковується з ЄДЕБО. Видача документа про вищу освіту засвідчується підписами як осіб, що видали такий документ, так і осіб, що його отримали.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 249 дублікати документа про вищу освіту та додатка до нього виготовляються вищим навчальним закладом (відокремленим структурним підрозділом) у разі: 1) втрати, викрадення, знищення тощо документа; 2) пошкодження документа, що призвело до порушення цілісності інформації; 3) неможливості встановити додаткову інформацію про первинний документ про вищу освіту, що необхідна для його підготовки до міжнародного обігу, проставлення апостиля та/або легалізації, через втрату, знищення чи недоступність архівів; 4) наявності помилок у документі; 5) зміни (корекції) статевої належності особи, на ім`я якої було видано документ; 6) невідповідності документа зразку, встановленому на дату його видачі; 7) неотримання особою документа протягом одного року з дати видачі, вказаної в документі; 8) неотримання особою документа у вищому навчальному закладі, що реорганізується шляхом приєднання, злиття чи ліквідації.

У дублікатах документа про вищу освіту та додатка до нього відтворюється вся інформація про документ про вищу освіту, що містилась у первинному документі про вищу освіту, сформована в ЄДЕБО згідно з Переліком на підставі Замовлення вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), якщо інше не передбачено цим Порядком. У дублікаті документа про вищу освіту та додатка до нього, що виготовляється відповідно до підпунктів 3-6 цього пункту, відтворюється оновлена інформація.

Дублікати документа про вищу освіту та додатка до нього виготовляються та видаються за письмовою заявою особи, на ім`я якої було видано документ про вищу освіту, що подається нею особисто або через уповноваженого представника до вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), що видав документ про освіту. Якщо вищий навчальний заклад, що видав документ, реорганізовано шляхом приєднання, злиття чи ліквідації, заява подається його правонаступнику.

У разі відсутності правонаступника вищого навчального закладу та у випадку, коли вищий навчальний заклад не проводить освітню діяльність (анульовано ліцензію на здійснення освітньої діяльності, вищий навчальний заклад не переміщений з тимчасово окупованої території України або з населеного пункту, визначеного Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, наведеним у додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р)), заява подається до Міністерства освіти і науки України, яке визначає вищий навчальний заклад, що видає особі дублікат документа про вищу освіту та додаток до нього.

У заяві про видачу дубліката зазначаються прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, серія та номер документа, що посвідчує особу і громадянство, місце проживання, телефон (за наявності) особи, на ім`я якої було видано документ про вищу освіту; найменування вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу) та дата його закінчення; назва документа, дублікат якого замовляється; причина замовлення дубліката відповідно до підпунктів 1-8 цього пункту; інші відомості, які особа, на ім`я якої було видано документ про вищу освіту, вважає суттєвими для отримання дубліката; згода на обробку персональних даних від особи, на ім`я якої замовляється дублікат. У разі замовлення дубліката відповідно до підпунктів 2-6 цього пункту до заяви додається оригінал документа, дублікат якого необхідно виготовити.

Відповідальна особа вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), до якого надійшла заява про видачу дублікатів документа про вищу освіту та додатка до нього, протягом трьох робочих днів: у разі необхідності уточнення або виявлення помилок в інформації, що міститься в ЄДЕБО, вносить уточнення та виправляє помилки, підтверджуючи відповідними документами, скановані копії яких завантажуються та зберігаються в ЄДЕБО; формує та вносить в ЄДЕБО Замовлення на інформацію, що відтворюється в дублікаті документа про вищу освіту.

Замовлення на інформацію, що відтворюється в дублікаті документа про вищу освіту, формується в ЄДЕБО відповідальною особою вищого навчального закладу на підставі інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, що міститься в ЄДЕБО. За відсутності в ЄДЕБО інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановані копії документів, що підтверджують здобуття особою відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти або факт видачі документа про вищу освіту, якими є: архівна довідка про навчання особи та виписка з журналу видачі документів про вищу освіту (титульної сторінки журналу та сторінки, на якій зроблено відповідний запис, що засвідчує факт отримання особою документа про вищу освіту) або акт знищення первинного документа про вищу освіту.

У разі якщо інформація про факт видачі первинного документа про вищу освіту відсутня в ЄДЕБО та недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановану копію рішення суду про встановлення відповідного юридичного факту здобуття особою відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти або скановану копію офіційного листа відповідного компетентного органу, у якому підтверджено факт проставлення штампа «Apostille» Міністерства освіти і науки України або вчинення консульської легалізації, та у разі наявності - скановану копію первинного документа про вищу освіту, дублікат якого замовляється.

У дублікаті додатка до документа про вищу освіту відтворюється інформація, отримана з таких одного або декількох джерел: архів вищого навчального закладу; ЄДЕБО; залікова книжка, у якій міститься інформація про виконання особою освітньої програми вищого навчального закладу та проходження атестації; засвідчена в установленому порядку копія первинного додатка до документа про вищу освіту, дублікат якого замовляється; офіційний лист відповідного компетентного органу, у якому підтверджено факт проставлення штампа «Apostille» або вчинення консульської легалізації, та у разі наявності - копії первинного додатка до документа про вищу освіту, дублікат якого замовляється.

У разі неможливості отримання інформації у додатку до документа про освіту проставляється примітка «Інформація недоступна у зв`язку з …..».

У правому верхньому куті дублікатів документа про вищу освіту та додатка до нього, виготовлених згідно з підпунктами 1-6 пункту 19 цього Порядку, вищим навчальним закладом (відокремленим структурним підрозділом) проставляється відмітка «Дублікат/Duplicate».

Дублікати документа про вищу освіту та додатка до нього виготовляються за формою (зразком), чинною на дату видачі дубліката.

Отже, у відповідності до Порядку № 249 замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них - це електронний документ, створений (сформований) вищими навчальними закладами в ЄДЕБО на основі верифікованих даних та збережений у ЄДЕБО.

Реєстраційний номер документа про вищу освіту - це присвоєний в ЄДЕБО унікальний (власний) номер документа про вищу освіту, що є ідентифікатором документа у Реєстрі документів про вищу освіту ЄДЕБО та складається із серії (літери та двох цифр) та порядкового номера, який містить шість цифр.

Замовлення створюються (формуються) відповідальною особою вищого навчального закладу в ЄДЕБО в електронній формі з накладанням електронного цифрового підпису цієї особи, електронного цифрового підпису керівника вищого навчального закладу та електронної печатки вищого навчального закладу для осіб, яким до здобуття ступеня вищої освіти, спеціальності та спеціалізації залишається не більше тридцяти календарних днів, в межах ліцензованого обсягу, встановленого для вищого навчального закладу.

Відповідальним за повноту, достовірність і актуальність інформації та даних, внесених вищим навчальним закладом (його відокремленим структурним підрозділом) до ЄДЕБО, на основі яких створюється інформація, що відтворюється в документах про вищу освіту та додатках до них, є керівник вищого навчального закладу (його відокремленого структурного підрозділу).

Технічний адміністратор ЄДЕБО з метою створення (формування) Замовлення та здійснення обліку документів про вищу освіту здійснює такі заходи: приймає Замовлення; формує верифіковані дані відповідно до Замовлення, які відтворюються на матеріальному носії; присвоює реєстраційний номер документу про вищу освіту та реєструє його у ЄДЕБО; забезпечує внесення інформації про видані документи про вищу освіту у Реєстр документів про вищу освіту ЄДЕБО (далі - Реєстр); вживає заходів для забезпечення захисту, актуальності та достовірності даних, занесених до Реєстру; забезпечує доступ фізичних та юридичних осіб до Реєстру в обсязі, достатньому для перевірки достовірності документів про вищу освіту.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що інформація, яка відтворена на матеріальному носії, має чітко відповідати тій інформації, яка міститься в ЄДЕБО.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що такою інформацією в документах про вищу освіту державного зразку є кваліфікація випускника - здобутий ступінь вищої освіти, спеціальність та спеціалізація, а в деяких випадках і професійна кваліфікація.

Форми дипломів молодших бакалаврів, бакалаврів, магістрів на ін., як документів про вищу освіту державного зразка, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України «Про затвердження форм документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка та додатків до них, зразка академічної довідки» від 12.05.2015 № 525 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 22.06.2016 № 701), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2015 за № 551/26996 (далі - Наказ № 525).

Отже, вирішуючи вимоги позивача у запропонований ним спосіб, а саме шляхом зобов`язання центрального органу виконавчої влади України внести зміни до пункту 19 Порядку № 249, які необхідні для забезпечення можливості закладам вищої освіти формувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти замовлення на інформацію, що буде відтворюватися в дублікатах дипломів про вищу освіту здобуту в Українській РСР, фактично є метою настання наслідків можливості отримання позивачем саме такого документу про вищу освіту, на якому він наполягає у власному баченні вирішення спору, він фактично наполягає на тому, щоб суд вирішив питання - якому освітньо-кваліфікаційному рівню відповідає повна вища освіта радянського часу, яку фактично отримав позивач у 1981 році.

Закон Української РСР «Про освіту» 1991 року, яким запроваджені освітньо-кваліфікаційні рівні, Закон України «Про вищу освіту» 2002 року, які діяли до 1 липня 2014 року, а також Закон України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року, яким запроваджена інша система рівнів та ступенів вищої освіти, не передбачали та не передбачають будь-яких порівнянь вищої освіти радянського часу з введеними освітньо-кваліфікаційними рівнями, що діяли до 1 липня 2014 року, та рівнями та ступенями вищої освіти, діючими зараз.

Проведення таких досліджень та ідентифікація освіти різних часів виходить за межі компетенції суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про документи про освіту та вчені звання» від 12.11.1997 № 1260, яка діяла до вересня 2015 року, та пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» від 31.03.2015 № 193, документи про вищу освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади, є дійсними та обміну не підлягають.

У зазначених вище рішеннях судів неодноразово встановлено, що права позивача не можуть бути поновлені шляхом покладення на Миколаївський національний університет ім. В.О. Сухомлинського обов`язку видати диплом того чи іншого ступеня вищої освіти (молодшого бакалавра, бакалавра, магістра). Видача документа про вищу освіту державного зразка без визначення ступеня вищої освіти діючими нормативним актами не передбачена.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що особи, які мали документи про вищу освіту, виготовлені до 2000 року, мають право лише на отримання дублікату цього документу у разі його втрати (знищення). Порядок виправлення помилок у таких документах не передбачено.

Судом враховано, що на виконання рішень судів позивачеві вже були видані і диплом без зазначення освітнього рівня спеціаліст, і диплом із зазначенням цього рівня - проте останній щоразу звертався до суду з позовами про анулювання цих документів, і в рішенні судів від 30 березня 2016 року, від 23 березня 2016 року та від 12 травня 2016 року судами вже докладно досліджувалися вказані обставини і надавалася оцінка діям Миколаївському національному університету ім. В.О. Сухомлинського.

Протягом часу з моменту отримання позивачем диплому про вищу освіту у 1981 році до розгляду даної справи, декілька разів змінювалось законодавство, що регулює отримання вищої освіти, у тому числі, щодо рівнів вищої освіти, їх назв та кваліфікаційних вимог.

Відповідність освітнього рівня вищої освіти, встановленого станом на 1981 рік, відповідно до Закону Української РСР «Про народну освіту» № 2778-VIII від 28.06.1974, з освітніми рівнями, встановленими Законом Української РСР «Про освіту» № 1060-XII від 23.05.1991, Законом України «Про вищу освіту» № 2984-III від 17.01.2002, Законом України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 не встановлені.

Законом не передбачено документів про вищу освіту, які видаються замість втрачених або у разі виправлення помилки, для осіб, які закінчили вищі навчальні заклади до 1991 року, до введення сучасних освітніх рівнів (бакалавра, магістра та ін).

Відповідно не передбачено виготовлення таких документів постановою Кабінету Міністрів України «Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка» від 31.03.2015 № 193 та наказом Міністерства освіти і науки України «Про затвердження форм документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка та додатків до них, зразка академічної довідки» від 12.05.2015 № 525 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 22.06.2016 № 701), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2015 за № 551/26996.

Проблема прогалин у законодавстві вирішується правозастосувачем у кожному конкретному випадку, з урахуванням загальних принципів права, викладених в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, аналогії права, аналогії закону та ін.

В цьому випадку, навіть за відсутності правового регулювання видачі дублікатів дипломів випускникам Української РСР, права позивача не були порушені вищим навчальним закладом, оскільки останньому були видані дипломи про вищу освіту (і неодноразово), за відповідним освітнім рівнем не нижче, отриманого ОСОБА_1 в 1981 році.

Право позивача на підтвердження здобутої ним освіти належним документом, який би визнавався на території України, є забезпеченим.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З огляду на те, що позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_7 ) до Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 10; ) про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко