Справа № 480/4531/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 р.Справа № 480/4531/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника відповідача - Домбровської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2020, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 26.03.2020 по справі № 480/4531/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс"

до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет"

про визнання протиправними та скасування Містобудівних умов та обмежень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенс" (далі - позивач, ТОВ "СЕНС") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (далі - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" (далі - третя особа, ТОВ "Сервіс-Маркет"), в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Перша черга забудови території на площі 6,90 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 214-м, видані Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради;

- визнати протиправними та скасувати Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Друга черга забудови території на площі 4,00 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 215-м, видані Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувані Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва, допустив порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.05.2017 № 135 «Про затвердження Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень», оскільки вказаними умовами порушується право користування позивачем належної йому на праві користування земельною ділянкою.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 480/4531/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс" до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" про визнання протиправними та скасування Містобудівних умов та обмежень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Перша черга забудови території на площі 6,90 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 214-м, видані Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради.

Визнано протиправними та скасовано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Друга черга забудови території на площі 4,00 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 215-м, видані Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс" (вул. Н.Сироватська, 63, кв. 6, м. Суми, Сумська область, 40007, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (вул. Воскресенська, 8-А, м. Суми, Сумська область, 40000, ) суму судового збору в розмірі 3842,00 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 480/4531/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом невірно витлумачені положення ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без врахування норм ст.ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, а також застосовано норми Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.05.2017 № 135, які не підлягали застосуванню, оскільки вказаним Порядком не врегульовано питання процедури видачі містобудівних умов та обмежень, а лише визначено механізм ведення Реєстру. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що деякі об`єкти майбутнього будівництва за оскаржуваними Містобудівні умовами та обмеженнями знаходяться поза межами земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні третьої особи, та розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача та таким, що суперечить дослідженому в судовому засіданні доказу - містобудівній документації «Детальний план території між вулицею Харківською, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми», яку покладено в основу оскаржуваних містобудівних умов та обмежень щодо місця розташування об`єктів будівництва.

Розглядаючи графічні матеріали вказаної містобудівної документації, сторони та суд виявили, що на них не позначено межі земельної ділянки позивача. Крім того, не позначено межі земельної ділянки, на забудову якої видано оскаржувані містобудівні умови та обмеження. Таким чином, відповідачу не зрозуміло якими доказами керувався суд першої інстанції, встановлюючи, що будівництво частини об`єктів передбачається на земельній ділянці позивача. Ця обставина залишилась поза увагою суду, належну правову оцінку цьому факту суд не надав. У той же час, Сумським окружним адміністративним судом залишено поза увагою аргументи відповідача, що згідно з оскаржуваними містобудівними умовами та обмеженнями, останні були видані ТОВ «Сервіс-Маркет» на орендовану земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0015. а тому не надають право третій особі забудовувати земельні ділянки, що перебувають у користуванні Позивача.

Крім того, звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що за приписами ст. ст. 26, 29, 34, 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження не є документом дозвільного характеру на забудову. Таким документом є дозвіл на виконання будівельних робіт, який видається органами державного архітектурно-будівельного контролю. Фактично, містобудівні умови та обмеження є вихідним документом для розроблення проектної документації, а тому безпосередньо впливає на правовідносини лише між уповноваженим органом та замовником. Варто звернути увагу, що до переліку документів, необхідних для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, входять документи, що посвідчують право на земельну ділянку. А відтак, саме на стадії прийняття рішення щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт може вирішуватись питання про наявність порушень права власності та права вільного здійснення господарської діяльності забудовою певної земельної ділянки. На етапі надання містобудівних умов та обмежень таке порушення є неможливим та буде суперечити процедурі, передбаченій діючим законодавством України. На думку відповідача, у позивача були відсутні підстави для звернення до суду, в даних правовідносинах відсутнє порушене право, що підлягає судовому захисту, в даному позові належало відмовити з цих підстав.

Також представником відповідача надано заяву по справі, в якій, посилаючись на непідсудність цієї справи адміністративному суду, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в наданому письмовому відзиві просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 480/4531/19 є обґрунтованим та законним. Наполягав на відповідності висновків суду вимогам чинного законодавства.

Представники позивача та третьої особи в судове засіданні не прибули про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи на електронну адресу суду 11.08.2020 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його знаходженням на самоізоляції, як особи яка контактувала з хворим на короновірусну інфекцію, на яке не було накладено електронний цифровий підпис, та яке не містило доказів на підтвердження зазначених обставин представником третьої особи.

Колегія суддів зауважує, що у відповідності до положень частини десятої статті 44 КАС України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

За приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України Про електронні довірчі послуги, електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг, зокрема, кваліфікованого електронного підпису.

З урахуванням наведених норм права, лише накладення електронного підпису на документ може бути прирівняно до власноручного підпису, та як наслідок прийнятно для суду.

Відсутність електронного підпису на вказаному клопотанні, ненадання доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні є підставою для відмови в його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, з урахуванням вказаних обставин та положень ч. 2 ст. 313 КАС України не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «СЕНС» користується на праві постійного користування земельною ділянкою за адресою: м. Суми, просп. Михайла Лушпи, 7а, загальною площею 1,48 га, кадастровий номер :01:008:0107 на підставі додатку № 4 до рішення міськвиконкому від 18.02.1993 № 90 «Про надання земельних ділянок» та державного акту від 12.03.1997, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 151.

Окрім того, згідно Договору оренди земельної ділянки від 12 липня 2006 року, укладеного ТОВ «СЕНС» з Сумською міською радою, ТОВ «СЕНС» користується на праві оренди земельною ділянкою кадастровий номер: :01:008:0018, площею 95 м.кв. за адресою: м.Суми, пр. М.Лушпи, 7 під розміщення мінімагазину строком до 21.12.2020.

21.10.2019 Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради було видано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва, а саме:

- Містобудівні умови та обмеження № 214-м від 21.10.2019 для проектування об`єкта будівництва: Перша черга забудови території на площі 6,90 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми». Згідно з п. 1 розділу Загальні дані містобудівних умов та обмежень, зазначено вид будівництва: «Перша черга забудови території на площі 6,90 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківською, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми», затвердженої рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.08.2019 № 494 (додаток 2 до рішення: креслення плану «Черги забудови ДТП М1:2000»). Нове будівництво об`єктів: дві 10-ти поверхові 50 квартирні житлові блок-секції (№ 31 на плані), дві 60 квартирні кутові житлові блок - секції (№ 32 на плані), дві 10-ти поверхові 50 квартирні житлові блок-секції (№ 34 на плані), 10-ти поверхова 70 квартирна каскадна житлова блок-секція (№ 35 на плані); нове будівництво мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання, побутової та дощової каналізації для їх забезпечення в межах та обсягах згідно з проектними рішеннями містобудівної документації;

- Містобудівні умови та обмеження № 215-м від 21.10.2019 для проектування об`єкта будівництва: Друга черга забудови території на площі 4,00 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми». Згідно з п. 1 розділу Загальні дані містобудівних умов та обмежень, зазначено вид будівництва: «Перша черга забудови території на площі 4,00 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківською, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми», затвердженої рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.08.2019 № 494 (додаток 2 до рішення: креслення плану «Черги забудови ДТП М1:2000»). Нове будівництво об`єктів: 16-ти поверховий 99 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями дитячої художньої школи 1 шт. (№ 9 на плані); 16-ти поверховий 99 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями продовольчого магазину та комплексу для занять фітнесом 1 шт. (№ 10 на плані); 14-ти поверховий 60 квартирний будинок з вбудовано - прибудованими офісними приміщеннями та виставковими залами - 1 шт. (№ 11 на плані); 14-ти поверховий 48 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями центру сімейної медицини - 1 шт. (№ 12 на плані); 10-ти поверховий 32 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями центру сімейної медицини 1 шт. (№ 13 на плані); 14-ти поверховий 64 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями приймального пункту хімчистки - 1 шт. (№ 14 на плані); 10-ти поверховий 48 квартирний будинок з вбудовано-прибудованими клубними приміщеннями обслуговування населення та опорним пунктом охорони громадського порядку 1 шт. (№ 15 на плані); 14-ти поверхова 84 квартирна житлова блок-секція - 2 шт. (№ 26 на плані); нове будівництво комплексу з двох зблокованих дитячих садків по 200 місць на ділянці площею 1,6 га (№ 36 на плані); художньо-монументальна арка (№ 45 на плані); нове будівництво мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання, побутової та дощової каналізації для їх забезпечення в межах та обсягах згідно з проектними рішеннями містобудівної документації, пішохідної платформи еспланади та напівпідземного паркінгу під нею з кількістю місць згідно розрахунку, визначеному містобудівною документацією.

Відповідно до змісту вказаних містобудівних умов та обмежень, їх замовником є ТОВ "Сервіс-Маркет".

Позивач оскаржуючи вищевказані Містобудівні умови та обмеження зазначає, що приймаючи їх, відповідач допустив порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 31.05.2017 № 135 «Про затвердження Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень», оскільки при їх прийнятті не врахував, що саме на частині земельної ділянки, яка знаходиться на праві постійного користування у позивача, заплановано нове будівнитцво, чим порушено його право користування цією земельною ділянкою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво нових об`єктів, щодо яких прийняті спірні Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Перша черга забудови території на площі 6,90 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 214-м, та «Друга черга забудови території на площі 4,00 га, визначеної містобудівною документацією «Детальний план території між вулицею Харківська, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми» від 21.10.2019 № 215-м, мають бути будуватися, в тому числі, на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам частин 1-3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції, основною підставою для звернення позивача до суду з цим позовом є те, що оскаржувані Містобудівні умови та обмеження видані замовнику для будівництва об`єктів, які частково, відповідно до «Детального плану території між вулицею Харківською, проспектом Михайла Лушпи і вулицею Івана Сірка у м. Суми», який затверджений рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.08.2019 № 494, знаходяться на земельних ділянках, якими користується позивач на праві постійного користування (кадастрові номери :01:008:0107 та :01:008:0018).

Отже, позивач оскаржує спірні Містобудівні умови та обмеження видані замовнику для будівництва об`єктів з підстав можливого порушення його права земельними ділянками за кадастровими номерами :01:008:0107 та :01:008:0018, які належать йому на праві постійного користування.

Тобто предметом спору у цій справі є визнання права користування нерухомими майном (земельними ділянками), оскільки задоволення зазначених позовних вимог в подальшому може призвести до вирішення питання про право користування на це нерухоме майно, а позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

З наведеного можна зробити висновок про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із земельних відносин.

Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття юридичними особами права користування на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, колегія суддів, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду 11.09.2019 у справі №826/2965/14, від 04.12.2019 по справі № 813/3599/16.

Та обставина, що позовні вимоги стосуються визнання протиправними та скасування Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, не свідчить про відсутність у даному випадку спору про право, оскільки наслідком цього наказу є скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на відповідні земельні ділянки, тобто, вирішення питання про право цивільне.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.05.2019 у справі №826/9341/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що згідно із положеннями п.6 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що спір пов`язаний із реалізацією майнового права юридичної особи, згідно зі статтею 20 ГПК України розглядається в порядку господарського судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №817/1048/16.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку наявний спір про право між позивачем та третьою особою ТОВ «СП «Сервіс-Маркет», який, з огляду на суб`єктний склад учасників та характер спірних відносин, слід вирішувати в порядку господарського судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 319 КАС України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 480/4531/19 та закриття провадження у цій справі та одночасно роз`яснює позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції, і він має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови.

Керуючись ст. 238, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 по справі № 480/4531/19 - скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс" до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет" про визнання протиправними та скасування Містобудівних умов та обмежень - закрити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сенс", що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції та що він має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 13.08.2020 року