Справа № 1.380.2019.005804
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005804 пров. № А/857/3728/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005804 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Сакалош В.М., повний текст рішення складено та підписано 12.02.2020) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.11.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 295628,57 грн. за основним платежем та 73907,14 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 24635,71 грн. за основним платежем та 6158,93 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позову зазначає, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не встановлено природи суми анульованого (прощеного боргу), її складових, що призвело порушення її прав, як платника податку. Відповідачем, на переконання ОСОБА_1 не взято до уваги те, що згідно умов розділу 4 Додаткового договору №2 до Кредитного договору №СМ SМЕОCD/078/2007 від 22.10.2007 року, який укладений між сторонами та підписаний АТ ОТП Банк та позивачем тому ТОВ ОТП Факторинг Україна не укладало вищевказаного договору, а відтак і не повідомляло позивача належним чином про анулювання (прощення) боргу саме ним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 05.09.2019 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 295628,57 грн. за основним платежем та 73907,14 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 05.09.2019 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 24635,71 грн. за основним платежем та 6158,93 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що згідно Додаткового договору №2 сторонами якого є ПАТ «ОТП Банк» та фізична особа ОСОБА_1 остання підписала договір, і цим засвідчила, що прочитала та погодилася зі всіма його умовами. У договорі вказано, що ПАТ «ОТП Банк» діє на підставі договору комісії, укладеного 10.12.2010 між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Тобто, шляхом укладення даного договору, ОСОБА_1 було повідомлено про суму анульованого боргу і про необхідність відображення прощеного боргу у річній декларації.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2007 між ОСОБА_1 та АТ ОТП Банк було укладено Кредитний договір №СМ SМЕОCD/078/2007 в іноземній валюті.

Згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 №б/н АТ ОТП Банк відступив ТОВ ОТП Факторинг Україна право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 29.12.2014 по справі №452/2416/13-ц було частково задоволено вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна, зменшено розмір неустойки та стягнуто заборгованість по кредиту та відсоткам.

26.04.2016 між ОСОБА_1 та АТ ОТП Банк було укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору №СМ SМЕОCD/078/2007 від 22.10.2007.

Відповідно до преамбули вказаного Договору на підставі положень Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 укладеного між банком та кредитором, останній набув права вимоги за Кредитним договором укладеним між банком та позичальником. У зв`язку з укладенням між АТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна договору комісії від 10.12.2010 з наступними змінами та доповненнями, права та обов`язки за цим Додатковим договором належать ТОВ ОТП Факторинг Україна.

Згідно Додаткового договору ОСОБА_1 зобов`язалася до 26.04.2019 погасити боргові зобов`язання в розмірі 600000 грн. та витрати на виконання претензійно-позовної роботи в розмірі 3537, 69 грн., і у разі виконання вказаних умов Кредитор зобов`язався скасувати всю суму пені, що була нарахована за укладення даного договору та анулювати (простити) борг в розмірі 1642380,93 грн.

ГУ ДФС у Львівській області у період з 29.07.2019 по 31.07.2019 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 31.12.2016.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області склало Акт від 07.08.2019 №1141/13.7/ НОМЕР_1 .

Відповідно до акту перевіркою було виявлено порушення:

- абз. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України донараховано на доходи фізичних осіб за 2016 рік на загальну суму 295628,57 грн.;

- п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п.16 1 підрозділу ХХ Кодексу, пп.168.2.1 п.168.2 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ, донараховано військовий збір за 2016 рік на загальну суму 24635,71 грн.

На підставі Акта ГУ ДПС у Львівській області 05.09.2019 винесено податкове повідомлення-рішення № яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (код платежу 11011001) на суму 30794,64 грн. та податкове повідомлення-рішення № яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500) на суму 369535,71 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх такими, що винесені із порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що складовими прощеного (анульованого) боргу АТ ОТП Банк є суми пені, відтак у ОСОБА_1 не виникає податкових зобов`язань стосовно цієї суми. Також, зважаючи на те, що ТОВ ОТП Факторинг Україна будучи кредитором будь яких договорів про прощення боргу ОСОБА_1 не укладав, то покликання на те, що таке повідомлення боржника про прощення боргу відбулося на підставі Додаткового договору №2 є необґрунтованим, оскільки ТОВ ОТП Факторинг Україна його стороною не виступав.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно з пп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзац 2 п.164.1 ст.164 ПК України передбачає, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп.«б» пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 605 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Так, відповідно до пп."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Вищенаведене підтверджується і змінами, внесеними у законодавство, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 7 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З системного аналізу вищенаведених правових норм видно, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі №817/1670/16, від 01 квітня 2020 року №826/3035/17.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 прощено (анульовано) за Додатковим Договором №2 до Кредитного договору № CM SMEOCD/078/2007 від 22 жовтня 2007 року суму боргу у розмірі 1 642 380, 93 грн. (а.с. 28).

Вказана сума є основною сумою боргу (кредиту), анульованою до закінчення строку позовної давності, а тому така на переконання колегії суддів є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, колегія суддів враховує, що положеннями п.3.4 Додаткового договору №2 ОСОБА_1 підтверджує, що вона повідомлена про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації, що також підтверджується її підписом.

Тобто, у вказаному договорі чітко вказано на необхідність позивачу дотримання ним вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та сплати податку на доходи з фізичних осіб, військового збору з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором.

Відтак, на переконання колегії суддів позивач належним чином була проінформована банком про прощення (анулювання) їй боргу та необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Отже, сума у розмірі 1 642 380, 93 грн є основною сумою боргу (кредиту) ОСОБА_1 , прощеного (анульованого) кредитором, яка збільшує дохід платника податку і включається до його оподаткованого доходу.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 було анульовано (прощено) суму саме пені, а не тіла кредиту.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки вище вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову з вищенаведених мотивів.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 313, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005804 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець