Справа № 360/2159/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2159/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (далі - І відповідач, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі - відповідач, ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Луганській області), з урахуванням уточненої позовної заяви позивач просить:

1) визнати неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у 2 призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 19.06.2019 другої групи інвалідності, що настала у нього внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку;

2) зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії невідкладно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи, зазначені у пунктах 6 та 7 Порядку та умов-призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, та відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

3) зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та надіслати його разом із документами до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії для видання наказу про виплату йому такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2005 року позивач є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України. 27.12.2019 позивач звернувся із заявою до Міністра внутрішніх справ України про призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно з абзацом 2 пункту 2 та підпункту 2 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок).

Позивач вказує, що з урахуванням приписів Порядку 16.10.2019 подав до ліквідаційної комісії перелік документів для призначення та виплати мені одноразової грошової допомоги, які цією комісією були надіслані до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України (далі - Департамент), проте Департамент повернув ці документи ліквідаційної комісії у зв`язку з їх невідповідністю п.4 Порядку, адже наявний стан підготовки направлених до Департаменту матеріалів начебто свідчив про некомпетентний підхід до їх оформлення та незнання норм законодавства, яке регулює питання виплати одноразової грошової допомоги, - про що позивачу ліквідаційною комісією було повідомлено листом від 16.12.2019 за вих. № ВДЗ/299.

Позивач вважає, що Законом України № 565-ХІІ «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. На думку позивача, вказана норма Порядку № 850 не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. На думку позивача цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

З урахуванням викладеного позивач вважає безпідставною відмову МВС України та ліквідаційної комісії в наданні йому одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 09.06.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 28-29).

Ухвалою від 19 червня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі, судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 36-37).

ІІ відповідач позов не визнав, про що 08 липня 2020 року подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 44-45).

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що Порядком затвердженим постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 читко визначено підстави призначення ОГД працівникам ОВС, порядок дій строки та компетенція відповідних підрозділів ОВС та МВС щодо призначення ОГД працівникам міліції. Позивач зазначає, що згідно з пунктом 8 Порядку обов`язок ГУМВСУ у Луганській області щодо надання до МВС документів відносно ОСОБА_1 для призначення останньому ОГД виникає тільки у разі надання ОСОБА_1 до відповідача документів, зазначених пунктом 7 цього Порядку іншого способу законодавством непередбачено.

ІІ-ий відповідач вимоги позивача в частині зобов`язання ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії невідкладно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи зазначені у пунктах 6 та 7 Порядку та умов-призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення; інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 вважає передчасними та необґрунтованими. ІІ-ий відповідач зауважує, що 16.10.2019 до відповідача від ОСОБА_1 надійшла заява про призначення ОГД з додатками, яка належним чином була зареєстрована від 16.10.2019 за вх. Т-1097. 24.10.2019 за вихідним листом ГУМВСУ № ВДЗ/272 заява ОСОБА_1 від 16.10.2019 про призначення ОГД з додатками була спрямована до ДФОП МВС України для прийняття рішення згідно з пунктом 9 Порядку. Листом ДФОП МВС України від 29.11.2019 № 15/2-4617 відповідач був повідомлений про відсутність підстав для призначення ОГД ОСОБА_1 . Згідно з листом ГУМВСУ у Луганській області від 16.12.2019 № ВДЗ/299 ОСОБА_1 були повернуті усі документи, які надавалися до заяви від 16.10.2019 та повідомлено про відмову у призначенні останньому ОГД та підстав прийняття такого рішення.

З урахуванням вище викладеного ІІ-ий відповідач вважає, що ГУМВСУ у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, щодо призначення ОГД ОСОБА_1 діяло виключно у спосіб визначений Порядком який затверджено постановою КМУ від 21.10.2015 № 850.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою від 15 липня 2020 року задоволено клопотання Міністерства внутрішніх справ України про продовження процесуального строку на виконання ухвали суду від 19.06.2020, продовжено Міністерству внутрішніх справ України строк на подання відзиву на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, та витребуваних ухвалою суду від 19 червня 2020 року документів до 31 липня 2020 року (арк. спр. 65-66).

20 липня 2020 року від І-го відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 71-75), в якому І-ий відповідач заперечує проти позовних вимог з таких підстав.

Відповідач зазначив, що за інформацією, наданою Департаментом фінансово-облікової політики МВС України, матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, надходили до Міністерства внутрішніх справ України від ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області листом від 24.10.2019 № ВДЗ/272 та були зареєстровані 01.11.2019 № 9125. Під час детального опрацювання зазначених матеріалів було виявлено, що після первинного огляду МСЕК у 2006 році Луганською обласною дирекцією HACK «ОРАНТА» ОСОБА_1 було проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування в розмірі 2125,00 грн у зв`язку з установленням 25 % втрати працездатності. Під час огляду МСЕК з 19.06.2019 ОСОБА_1 установлено 2-гу групу інвалідності та 70% втрати працездатності. Тобто при первинному огляді МСЕК йому було встановлено 25% втрати працездатності без установлення інвалідності, а другу групу інвалідності з втратою працездатності встановлено в строк, що перевищує установлений пунктом 4 Порядку дворічний термін. Оскільки матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не відповідали вимогам Порядку, тому вони були повернуті листом ДФОП МВС України від 29.11.2019 № 15/2-4617 до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області.

І-ий відповідач зауважує, що рішення про призначення чи відмову в призначенні зазначеної вище допомоги ОСОБА_1 у МВС України не приймалось.

З посиланням на норми Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов-призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення; інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, І-ий відповідач зазначив, що виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки, а також обмежено суму виплати. На думку І-го відповідача, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови від 21.10.2015 № 850 - немає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідач зауважив, що рішення Міністерством прийняте не було, а документи повернуті на доопрацювання, що передбачає подальший їх розгляд та прийняття рішення по суті (за умови приведення у відповідність вимогам Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції), затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 850 від 21.10.2015. Таким чином, І-ий відповідач вважає дану вимогу - вимогою на майбутнє, що, на його думку, є прямим втручанням у дискреційні повноваження МВС України та порушенням чинного законодавства, зокрема, постанови Кабінету Міністрів від 21.10.2015 № 850 та Кодексу адміністративного судочинства України.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) проходив службу в органах внутрішніх справ (арк. спр. 21-23).

Відповідно до інформації, зазначеної у довідці про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 19.06.2019 серії 12 ААА № 005726 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 70%, причина втрати професійної працездатності - травма голови 1989 року, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків (арк. спр. 12).

Відповідно до інформації, зазначеної у довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 142236, за результатами первинного огляду з 19.06.2019 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (арк. спр. 11).

16 жовтня 2019 року позивач звернувся із заявою (рапортом) до голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності в наслідок травми голови, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (арк. спр. 46).

До вказаної заяви позивачем було додано копії таких документів: довідки МСЕК від 19.06.2019 № 005726 (арк. спр. 12), виписки з акту огляду МСЕК від 16.06.2019 № 142236 (арк. спр. 11), свідоцтво про хворобу від 19.10.2005 № 204 (арк. спр. 10), акти службового розслідування Н-1, Н-5 від 04.10.2000 (арк. спр. 13-17), висновок службового розслідування від 13.09.2005 (арк. спр. 4-5), паспорта та ідентифікаційного номеру (арк. спр. 22-23), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 21), реквізити банку (арк. спр. 19), витягу з наказу про звільнення від 01.11.2005 № 422 (арк. спр. 18).

Пакет документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надісланий супровідним листом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 24.10.2019 № ВДЗ272 до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України (арк. спр. 47).

Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 листом від 29.11.2019 № 15/2-4617 повернуто матеріали ОСОБА_1 як такі, що не відповідають вимогам законодавства, з посиланням на ту обставину, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами пункту 4 Порядку, не дає йому права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі (арк. спр. 48).

Листом від 16.12.2019 № ВДЗ/299 ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Луганській області повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до листа МВС матеріали на призначення не відповідають умовам пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», тому підстав для розгляду таких матеріалів та прийняття за ними рішення відсутні. Пакет документів згідно з додатку повертається (арк. спр. 7).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з частиною сьомою статті 23 Закону № 565 у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

02 липня 2015 року прийнято Закон України № 580-VIII «Про Національну поліцію», згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавцем встановлено два альтернативні варіанти рішень, які можуть прийматися МВС після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів: призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, відмова в призначенні грошової допомоги.

Цією нормою не надано МВС повноважень приймати рішення про повернення матеріалів з питання призначення одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, МВС України не було прийнято рішення, передбаченого Порядком № 850, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення відповідно до Порядку № 850.

Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги повернуто Департаментом фінансово-облікової політики МВС України до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області (арк. спр. 9).

Суд зазначає, що повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, як вид рішення за наслідками розгляду вищевказаних документів, не передбачений законом, а тому слід дійти висновку, що відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом.

Відповідач вмотивував повернення матеріалів ОСОБА_1 як таких, що не відповідають вимогам законодавства, наявністю тієї обставини, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, що за умовами пункту 4 Порядку не дає позивачу права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.

Однак, Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку № 850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої позивач повернув матеріали ОСОБА_1 , вказана норма не містить.

Аналогічна права позиція була неоднаразово викладена Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 01 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 369/13187/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 802/498/18-а, від 28 лютого 2019 року у справі № 816/1699/18, .

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, до ГУ МВС України в Луганській області вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

З огляду на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення та документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, до ГУ МВС України в Луганській області та неналежного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністерства України від 21 жовтня 2015 року № 850, з урахуванням висновків суду.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та надіслати його разом із документами до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії для видання наказу про виплату йому такої допомоги з урахуванням обставин встановлених судом, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та надіслати його разом із документами до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії для видання наказу про виплату йому такої допомоги з урахуванням обставин встановлених судом - є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії невідкладно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи зазначені у пунктах 6 та 7 Порядку та умов-призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, та відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Як вже вище зазначено, відповідно до пунктом 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби документи, визначені в цьому пункті.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги … (пункт 8 Порядку № 850).

Тобто Порядком № 850 визначається, що саме працівником ініціюється порушення питання про виплату одноразової допомоги за місцем служби шляхом подання певного переліку документів.

Порядком № 850 не передбачено можливості органу внутрішніх справ самостійно без волевиявлення особи збирати та подавати документи для призначення одноразової грошової допомоги до МВС України.

Крім того, як підтверджено матеріалами справи пакет документів, поданий ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги, був повернутий ГУ МВС України в Луганській області ОСОБА_1, що підтверджується листом від 16.12.2019 № ВДЗ/299 (арк. спр. 7).

З огляду на викладене, вимога позивача до ГУ МВС України в Луганській області є необґрунтованою, та такою, що задоволенню не належить.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Що стосується зави про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії та неналежного їх розгляду Міністерством внутрішніх справ України згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 16 жовтня 2019 року разом з відповідними документами відносно ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії невідкладно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи, зазначені у пунктах 6 та 7 Порядку та умов-призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, та відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та надіслати його разом із документами до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії для видання наказу про виплату йому такої допомоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова