Справа № 580/2340/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року справа № 580/2340/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

01.07.2020 Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» (20013, Черкаська обл., Христинівський р-н, с.Ліщинівка вул. Леніна, буд.69; ) (далі відповідач), податкового боргу з єдиного податку четвертої групи та орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 279293,97грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідач, отримавши податкову вимогу у 2019 році, у добровільному порядку не сплачує узгоджені суми податкового зобов`язання згідно з податковими деклараціями та має непогашений податковий борг перед бюджетом.

Ухвалою від 03.07.2020 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі, надав відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подачі відзиву та всіх письмових і електронних доказів. Згідно з даними рекомендованого повідомлення та розписки вказану вище ухвалу відповідач отримав 14.07.2020, а позивач 07.07.2020.

10.07.2020 на виконання вимог ухвали позивач подав суду клопотання (вх. №16635/20) про долучення до матеріалів справи доказів.

04.08.2020 відповідач подав до суду відзив (вх.№19147/20), в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю, обгрунтовуючи відсутністю юридичної сили документів, поданих позивачем до суду, та неврахування позивачем положень п.52-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

10.08.2020 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№19643/20), в якій позивач просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з даними ЄДРПОУ відповідач зареєстрований, як суб`єкт господарювання, юридична особа з 17.03.2000, ідентифікаційний код 03794555, основний вид діяльності «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та є платником податку четвертої групи. Перебуває на податковому обліку позивача.

З даних облікової картки суд встановив, що у відповідача наявна недоїмка з орендної плати з юридичних осіб у сумі 127093,15грн. та з єдиного податку четвертої групи в сумі 152200,82 грн., що виникла на підставі самостійно поданих відповідачем податкових декларацій:

з орендної плати з юридичних осіб:

від 30.01.2019 №, якою самостійно нараховане зобов`язання за листопад - грудень 2019 із розрахунку щомісячної сплати в сумі 21735,26грн, (3318,4 грн. переплата), терміном сплати 30.12.2019 та в сумі 21735,25 грн., терміном сплати 30.01.2020. (заборгованість 40152,11грн);

від 19.02.2019 №, якою самостійно нараховане зобов`язання за січень квітень 2020 із розрахунку щомісячної сплати в сумі 21735,26, терміном сплати 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 30.05.2020 (заборгованість 86941,04 грн.);

з єдиного податку четвертої групи у сумі 152200,82 грн - від 20.02.2019 №, відповідно до якої самостійно нараховане зобов`язання на: 3 квартал 2019 року становить 95375,51грн. (враховуючи переплату 400,00грн.), 4 квартал 2019 року становить 57225,31грн.

Станом на 20.02.2019 у відповідача рахувалась переплата з єдиного податку у сумі 400,00грн., яку позивач зарахував у рахунок сплати єдиного податку. Відтак загальна сума податкового зобов`язання з єдиного податку, не сплаченого відповідачем, склала 152200,82грн. Розрахунок: (95375,51грн. + 57225,31грн.) 400,00грн. = 152200,82грн.

Відповідно до довідки позивача від 18.06.2020 №12644/23-00-10-01-013 відповідач має 12 відкритих рахунки у банках в національній валюті.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум позивач сформував 25.11.2019 податкову вимогу форми «Ю» №188111-52 на загальну суму 94975,51грн., яка у подальшому отримана відповідачем 03.12.2019, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Наявність недоїмки зі вказаних податків згідно з даними зворотнього боку облікових карток на час розгляду справи та відсутність доказів сплати або оскарження їх нарахування свідчать про наявність заборгованості відповідача.

Пунктом 54.1. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) визначено, що сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Абзацом 1 п.57.1 ст.57 розділу II ПК України встановлено обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Отже, грошові зобов`язання, визначені вищевказаними деклараціями, не сплачені у встановлений строк, є податковим боргом відповідача.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З даних зворотного боку облікової картки суд також встановив, що недоїмка відповідача з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривалася. Отже, погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

Крім того, суд врахував, що правові засади справляння єдиного податку врегульовані Главою 1 Розділу XIV ПК України.

Пунктом 291.4 ст.291 ПК України передбачено, що платники єдиного податку поділяються на чотири групи. Зокрема, до четвертої групи відносяться юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж, провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси, не використовують працю найманих осіб, членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів.

Відповідно до пунктів 294.1, 294.2 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Згідно з п.295.9 ст.295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи:

самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах:

у I кварталі - 10 відсотків;

у II кварталі - 10 відсотків;

у III кварталі - 50 відсотків;

у IV кварталі - 30 відсотків.

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Окремі недоліки процесуальних документів суду не спростовують обов`язку платника податків своєчасно сплатити узгоджені суми податкових зобов`язань.

Дотримуючись вказаних вище норм відповідач зобов`язаний був сплачувати єдиний податок четвертої групи, визначений ним самостійно у податковій декларації від 20.02.2019 №, щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу.

Відповідно до пункту 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції на час вирішення спору) не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності. При цьому платники плати за землю (крім фізичних осіб), які відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу подали податкову декларацію, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податковий період березень 2020 року.

У разі якщо у березні чи квітні 2020 року платниками плати за землю було подано уточнюючу податкову декларацію щодо зменшення податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податковий період квітень 2020 року з причин, які не пов`язані із самостійним виявленням помилок, що містяться у раніше поданій ними податковій декларації, такі платники плати за землю зобов`язані подати не пізніше 30 квітня 2020 року уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, в яких відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податкові періоди березень та квітень 2020 року відповідно до положень цього підпункту.

При цьому у разі подання таких податкових декларацій з підстав, визначених цим підпунктом, до таких платників податків не застосовуються санкції, визначені статтею 50 цього Кодексу, та штрафні санкції згідно з вимогами пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу, за внесення змін до податкової звітності в частині збільшення податкових зобов`язань з плати за землю за податковий період квітень 2020 року.

Установлено, що платники плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності), які визначають податкові зобов`язання із плати за землю на підставі податкових декларацій, сплачують податкове зобов`язання зі сплати плати за землю за податковий період квітень 2020 року у повному обсязі за місцезнаходженням земельної ділянки у строк до 30 червня 2020 року без нарахування пені та штрафних санкцій, передбачених цим Кодексом за порушення термінів сплати податкових зобов`язань щодо загальних термінів сплати податкового зобов`язання за такий період.

Відповідач не надав суду жодного доказу щодо подання ним уточнюючого розрахунку зі вказаних вище податків у порядку виконання пункту 52-4 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Такі факти не підтверджені даними облікових карток позивача. Тому посилання ним на зазначену норму не враховане.

Згідно з п.87.9.ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.95.1.ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 вказаної статті ПК України).

Згідно з п.95.3. ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орендна плата з юридичних осіб та єдиний податок відповідно до підп.265.1.3. п.265.1. ст.265 ПК України входять до складу податку на майно, який згідно з підп.10.1.1. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих податків. На підставі п.10.5. ст.10 ПК України місцеві податки та збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність достатніх підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» (20013, Черкаська обл., Христинівський р-н, с.Ліщинівка вул. Леніна, буд.69; ) задовольнити повністю.

Стягнути через Головне управління ДПС у Черкаській області () з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» () на користь місцевого бюджету податковий борг по орендній платі з юридичних осіб та з єдиного податку четвертої групи у загальній сумі 279293,97грн. (двісті сімдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто три гривні дев`яносто сім копійок).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 14.08.2020.