Справа № 280/3204/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року Справа № 280/3204/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ СКАН ТРАНС» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 51, ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2), Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВ СКАН ТРАНС» (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі - відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-2), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №17311 від 10.12.2019, №173112 від 10.12.2019, №173110 від 10.12.2019, №173222 від 08.01.2020.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що оскаржувані постанови винесені за результатами перевірок, які оформлені актами перевірки, відповідно до яких службовими особами відповідача було виявлено порушення: надання послуги перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку. Позивач вказує, що законодавством України встановлено обов`язок щодо наявності у водія при собі картки водія або роздруківки даних тахографа у разі обладнання автотранспорту цифровим тахографом. Зазначає, що в актах державними інспекторами конкретно не зазначено про відсутність якого саме документу (картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа) стало підставою для притягнення до відповідальності відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі викладеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суді від 18.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 16.06.2020 з викликом сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву

Представники сторін у судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

23.07.2020 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов (вх.. №33792), відповідно до якого зазначає, що оскаржувані дії та рішення є правомірними та такими, що складені у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про дорожній рух», Положення про робочий час і відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2020 №340, Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385. Представник позивача запрошувався на розгляд матеріалів про порушення, проте у призначений час не з`явився, додаткових документів або пояснень не надав. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній матеріалів.

На підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У період з 30.06.2020 по 09.08.2020 головуючий суддя Артоуз О.О. перебувала у відпустці згідно наказу від 11.06.2020 №190 «Про надання відпустки» (довідка № 02-35/20/60 від 10.08.2020).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.10.2019 головними спеціалістами відділу державного контролю Мальованим С.І. та Зінченко О.В. на а/д М-04 185 км., на підставі направлення від 25.10.2019 №1009-167 здійснено перевірку внутрішнього перевезення вантажів транспортного засобу SCANIA P340; BODEX - п/причіп, номерний знак НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , що належить ОСОБА_2 , за результатами якої складено Акт №173532 від 29.10.2019. Під час перевірки виявлено порушення: у місці здійснення габаритно-вагового контролю водій відмовився надати транспортний засіб та причіп для вагового контролю відповідно до встановленої процедури, чим порушив вимоги п.2.4.1 ПДР. ТЗ обладнаний аналоговим тахографом. У тому числі встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з перевезення вантажу без оформлених документів, надання яких визначена статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без оформлення щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку водія (тахокарт) у кількості, що передбачена ЄУТР. Водій акт не підписав та зазначив у поясненнях, що всі документи були надані.

10.12.2019 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі Акту №173532 винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173111, відповідно до якої до ТОВ «АЗОВ СКАН ТРАНС» накладено штраф у розмірі 1700 грн. за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також, 10.12.2019 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі Акту №173532 винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173112, відповідно до якої до ТОВ «АЗОВ СКАН ТРАНС» накладено штраф у розмірі 680 грн. за порушення п.2.4.1 ПДР.

06.11.2019 головними спеціалістами Рєзановим В.В. та Ямпіпець О.А. на а/д Н-08 Бориспіль-Дніпрор_Запоріжжя_Маріуполь км.695+800м., на підставі направлення на перевірку від 04.11.2019 №009982, здійснено перевірку транспортного засобу SCANIA, номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_2 , за результатами якої складено Акт №170367 від 06.11.2019. Під час перевірки виявлено порушення: під час надання послуг з перевезення вантажів згідно ТТН №П9234 від 05.11.2019, замовник ТОВ «Єрмак Голд», перевізник ОСОБА_2 не забезпечив у водія на транспортному засобі наявності особистої картки водія до цифрового тахографа, роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії від 06.11.2019, наявність яких передбачена статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». У тому числі встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону, а саме не оформлена особиста картка водія з цифрового тахографа, роздруківка з цифрового тахографа на паперовому носії за 06.11.2019. Водій від підпису Акту відмовився.

10.12.2019 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі Акту №170367 винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173110, відповідно до якої до ТОВ «АЗОВ СКАН ТРАНС» накладено штраф у розмірі 1700 грн. за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»

19.11.2019 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення державного контролю та перевірки транспортного засобу SCANIA, державний номер НОМЕР_4 , водій ОСОБА_4 складено Акт №170750 від 19.11.2019, відповідно до якого встановлено порушення: під час перевірки тахокарти водія за 18.11.2019 встановлено порушення вимог п.4.1 МТЗУ №340 від 07.06.2010, а саме керування транспортним засобом понад 4 год. 45 хв. Без перерви на відпочинок. Водій надав пояснення щодо недопущення в подальшому режиму праці та відпочинку.

08.01.2020 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі Акту №170750 винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173222, відповідно до якої до ТОВ «АЗОВ СКАН ТРАНС» накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з правомірністю винесення вказаних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся із позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІ регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно ст.2 Закону №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Щодо встановленого порушення про відсутність оформлення щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку водія (тахокарт), особистої картки водія до цифрового тахографа, роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії від 06.11.2019 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340, передбачено чинним законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже перелік документів згідно ст.48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 2.5. вищезазначеної Інструкції №385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього, згідно п. 2.6. Інструкції №385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції №385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до 3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що п. 3.3 Інструкції № 385 альтернативно визначає наявність наступних документів: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, АБО картку водія ЧИ роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Тобто, лише у разі відсутності одночасно заповненої тахокарти (при аналоговому тахографі) карти водія, роздруківки даних роботи тахографа (при цифровому тахографі) вважається, що водій не виконав вимоги п. 3.3 Інструкції № 385.

Судом встановлено, що транспортний засіб SCANIA P340; BODEX - п/причіп, номерний знак НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 обладнаний аналоговим тахографом; транспортний засіб SCANIA, номерний знак НОМЕР_3 обладнаний цифровим тахографом.

В Акті перевірки від 29.10.2019 №173532 головним спеціалістом зазначено про відсутність оформленого щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія (тахокарти) - аналоговий тахограф.

В Акті перевірки від 06.11.2019 №170367 головним спеціалістом зазначено про відсутність оформленої особистої картки водія, роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії за 06.11.2019.

Таким чином, зважаючи на те, що автотранспорт SCANIA, номерний знак НОМЕР_3 обладнаний цифровим тахографом, то водій повинен був мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, а транспортний засіб SCANIA P340; BODEX - п/причіп, номерний знак НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 обладнаний аналоговим тахографом, відтак водій повинен був мати при собі реєстраційний листок обліку режиму праці та відпочинку водія (тахокарти). Відтак, вимога головного спеціаліста в даному випадку є законною, доказів наявності вказаних документів суду не надано.

Відтак, суд вважає, що постанови від 10.12.2019 №173110 та №173111 є законними та такими, що не підлягають скасуванню. Таким чином позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо встановлено порушення п.2.4.1 Правил дорожнього руху суд зазначає наступне.

Для вирішення спору суд врахував, що спірні відносини регулюються Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі Порядок №1007/1207), а також іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що ч.1 ст.48 Закону №2344-ІІІ передбачено обов`язок автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Габаритно-ваговий контроль згідно з підп.4 п.2 Порядку №879 контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідно до п.3 цього Порядку він здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

На підставі п.4 наведеного Порядку робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.3 Порядку №1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС. На підставі п.4 наведеного Порядку посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З аналізу наведених норм вбачається, що посадові особи Укртрансінспекції наділені повноваженнями організації здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та фіксації його результатів.

Відповідно до п.2.4-1 Правил дорожнього руху, у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах «а», «б» і «г» пункту 2.1 цих Правил; надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, відповідачем складено Акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю №000090 від 20.10.2019, форма якого встановлена Додатком 2 до Порядку №1007/1207.

При цьому як слідує з оскаржуваної постанови від 10.12.2019 №173112 позивача притягнуто до відповідальності за порушення п.2.4.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена абз. 13 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу 13 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №173112 від 10.12.2019 є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо встановленого порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів суд зазначає наступне.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.09.2010 за N 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів).

Відповідно до п. 4.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів після керування протягом чотирьох годин водій повинен зробити перерву для відпочинку та харчування тривалістю не менше 45 хвилин, якщо не настає період щоденного (міжзмінного) відпочинку.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з Акту №170750 від 19.11.2019 перевезення вантажу згідно ТТН №1811/04 від 18.11.2019 згідно тахкати за 18.11.2019 водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом понад 4 год. 45 хв.

Будь-яких заперечень з цього факту водієм не надано. Крім того позивачем не надано будь-яких доказів що спростовують виявлене порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова №173222 від 08.01.2020 є законною та такою, що не підлягає скасуванню, відтак позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3921 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням викладеного суд розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України не здійснює.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ СКАН ТРАНС» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 51, ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2), Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 10 серпня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз