Справа № 200/12670/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року справа №200/12670/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року (повний текст складено 21 лютого 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/12670/19-а (суддя І інстанції - Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за не отриману матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток, недоплачену процентну надбавку за виконання особливо важливих завдань та середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, -

У С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за не отриману матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток, недоплачену процентну надбавку за виконання особливо важливих завдань та середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 30.07.2019 року згідно наказу № 308 о/с ГУНП в Донецькій області позивача було звільнено за власним бажанням. Наказом № 308 о/с від 30.07.2019 року зазначено, що вислуга років на 01.08.2019року на календарному обчисленні - 10 років 06 місяців 14 днів, у пільговому обчислені 16 років 07 місяців 20 днів. Зазначив, що при проходженні служби в ОВС України матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за період з 2010 року по 2015 року була сплачена не у повному обсязі. Також вказав, що йому не сплачувалось надбавка у розмірі 30 відсотків за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, а саме за службу на посадах старших дільничних і дільничних інспекторів міліції за період з 01 січня 2010 року по 06 листопада 2015 року. Зазначив, що під час звільнення з ним не було проведено розрахунку, не сплачено грошової компенсації втрати частини недоплаченої 30 відсотків надбавки у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги. На підставі викладеного просив суд:

- стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора (ЕДРПОУ 40109058) на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) матеріальну допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі - 13 647,45 грн.; - стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора () на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в розмірі - 16 860,82 грн.; - стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора () на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) недоплачену 30 % частину надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, а саме за службу на посадах старших дільничних і дільничних інспекторів міліції у розмірі -15 154,03 грн.

- стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора () на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини недоплаченої 30 % надбавки у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в розмірі - 35 636,33 грн.; - стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора () на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) нарахувати та сплатити середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені за період з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року; - зобов`язати відповідача - Слов`янський МВ (області з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора (ЕДРПОУ 40109058), подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі №200/12670/19-а позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора (ЕДРПОУ 40109058) на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) матеріальну допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі - 13 647,45 грн.

Позивач не погодився з рішенням суду, та надав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволені позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги в розмірі 16860,82 у зв`язку з тим, що матеріальна допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці є виплатами які мають разовий характер. Щодо стягнення частини надбавки за виконання особливих завдань під час проходження служби, а саме за службу на посадах старших дільничних інспекторів міліції в сумі 15154,03 гривень. Суд не врахував те, що відповідачем не надано до суду жодного доказу, який би мотивував зниження позивачу розміру зазначеної надбавки, або визначення її в розмірі менше ніж 100 відсотків. Судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року з огляду на те, що це питання вже було розглянуто Донецьким окружним адміністративним судом (рішення від 10 грудня 2019 року 200/12427/19-а). Між тим, рішенням від 10 грудня 2019 року 200/12427/19-а на користь позивача було стягнуто середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку. А період часу з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року не були предметом позовних вимог.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 12 січня 2010 № 10 о/с був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України. За період служби в органах внутрішніх справ перебував на різних посадах та мені присвоювались чергові спеціальні звання.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 31 січня 2014 № 25 о/с останнє присвоєне спеціальне звання - старший лейтенант міліції.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 14 серпня 2015 № 248 о/с був призначений старшим дільничним інспектором міліції СДІМ Слов`янського міськвідділу (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області з посадовим окладом 700 гривень.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 № 385 о/с звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 07 листопада 2015 № 49 о/с прийнятий на службу в Національну поліцію України.

Наказом ГУНП в Донецькій області від ЗО грудня 2016 № 443 о/с був призначений старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області з посадовим окладом 2500 гривень.

Наказом НП України від 31 січня 2017 № 70 о/с останнє присвоєне спеціальне звання - капітан поліції.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 30 липня 2019 № 308 о/с звільнений зі служби в НПУ за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом ГУНП в Донецькій області від 30 липня 2019 року № 308 о/с вважається вислуга років на 01 серпня 2019 року у календарному обчисленні - 10 років 06 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні 16 років 07 місяців 20 днів.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі 13 647,45 грн. рішення суду не оскаржується, а тому з урахуванням частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційним судом не переглядаються.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Що стосується вимог про стягнення компенсації втрати частини матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифі на послуги в розмірі 16860,82 грн., суд зазначає наступне.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відтак, обчислення індексація грошових доходів підлягає доходи, які не мають разового характеру, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має разовий характер суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені вимог в цій частини.

Щодо вимог про стягнення недоплачених 30 відсотків частини надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, а саме за службу на посадах старших дільничних і дільничних інспекторів міліції у розмірі 15154,03 грн. та стягнення компенсації втрати частини недоплаченої 30 відсотків надбавки у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифі на послуги в розмірі 35636,33 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.5.1. "Інструкції про порядок виплати особам РНС ОВС грошового забезпечення" затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", зареєстрованим і Мін`юсті України 12 березня 2008 року за № 205/14896 - Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуваннями окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років. 2.5.2. Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується. Відтак, з аналізу наведених норм вбачається, що відсоток такої надбавки не має дорівнювати 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років як це вказує позивач.

Таким чином, в залежності від складності, обсягу та важливості виконуваних завдань, позивачу було встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 70% згідно даних бухгалтерського обліку, а саме розрахункової картки позивача на підставі наказу №103 від 21.01.2010 року та відповідно до наказу №74 від 17.01.2014р.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цій частини, також відмовити в стягненні компенсації втрати частини доходів недоплаченої 30% надбавки у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, оскільки вона є похідною від стягнення.

Щодо вимог про стягнення з Слов`янського МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені за період з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року, суд першої інстанції зазначив наступне.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частини оскільки питання щодо стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені за період з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року, вже вирішено. 10 грудня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішення справі № 200/12427/19-а про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь - ОСОБА_1 середньо грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 49277,96 грн.

З зазначеним рішенням суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції, як мотив у відмові у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року на те, що це питання вже було розглянуто Донецьким окружним адміністративним судом (рішення від 10 грудня 2019 року 200/12427/19-а). Між тим, рішенням від 10 грудня 2019 року 200/12427/19-а на користь позивача було стягнуто середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку. А період часу з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року не були предметом позовних вимог.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01.07.1949 № 95 "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю (постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 21-389а13), суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби).

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з приписами статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР, в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (частина перша статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі №1-5/2012 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу дійшов таких висновків.

За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У зв`язку з чим Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Всі належні при звільненні суми позивачу фактично не виплачені, а тому позов у даній справі поданий з дотриманням тримісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 100, пунктів 1.3. та 3. Інструкції 499 можна дійти висновку, що згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні поліцейським проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення поліцейського обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період. Нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні поліцейським здійснюється з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням. При цьому, до розрахунку не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Згідно довідки-витягу ГУНП в Донецькій області від 09 вересня 2019 року днем звільнення позивача є 06 листопада 2015 року. Відповідно, останніми календарними місяцями роботи, що передують дню звільнення, є вересень та жовтень 2015 року.

Позивачем визначений наступний розрахунок грошового забезпечення за час затримки розрахунку.

Згідно довідки Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 06 вересня 2019 року № 13034/303/07-2019 грошове забезпечення у вересні та жовтні 2015 року склало: 13 242,28 грн. Відповідно 13 242,28 грн. /2 = 6 621,14 грн. (середнє грошове забезпечення на момент звільнення).

З цієї суми робимо розрахунок середньоденного грошового забезпечення у вересні та жовтні 2015 року. Відповідно: 6 621,14 грн. / 44 робочих дня = 150,48 грн. Саме з цієї суми має обраховуватись розмір середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені за період з 06 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку. Згідно виробничого календаря України з 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року в Україні було 896 робочих днів, а тому станом на 01 серпня 2019 року середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку складає - 138 830,08 грн. (150,48 грн. середньоденне грошове забезпечення х 896 робочих днів затримки).

Разом з тим, колегія суддів враховує, що Верховним Судом у постановах у справах № 821/1083/17, № 761/9584/15-ц, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, зроблено висновок, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) на користь на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в міліції в сумі 3000,00 гривень.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - змінити. У резолютивній частині рішення внести такі зміни: доповнити рішення абзацом третім наступного змісту: Стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ з Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) в особі ліквідаційної комісії або ліквідаторана користь - ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в міліції за період 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень). В решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/12670/19-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/12670/19-а - змінити.

У резолютивній частині рішення внести такі зміни:

- доповнити рішення абзацом третім наступного змісту: Стягнути з відповідача - Слов`янський МВ (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району ГУМВС України в Донецькій області) (код ЄДРПОУ 8671604, з 09 листопада 2015 - в стані припинення) в особі ліквідаційної комісії або ліквідатора (ЕДРПОУ 40109058) на користь - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в міліції за період 06 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/12670/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар