Справа № 664/160/20
Суддя: Заславець Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 664/160/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі : судді Заславець Н.В.,

при секретарі Степанової С.К.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області та Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 3 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області та Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що постановою про адміністративне правопорушення НК №498083 від 10.02.2019 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 122 КУпАП та стягнуто 510 грн. штрафу. Зазначена Постанова була складена інспектором 3 батальйону УПП у Львівській області капралом поліції Городник К.Р. Не погоджується з оскаржуваною постановою та вважає, що вона була прийнята з порушеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інспектор Городник К.Р. у Постанові про адміністративне правопорушення зазначив, що він керуючи т/з «TOYOTA LEND CRUISER 200» НОМЕР_1 , 10 02.2019 року о 13.58 на а/д М-06 Київ-Чоп 511+500м рухався зі швидкістю 121 км/год в населеному пункті. Швидкість руху вимірювалася пристроєм ТRURАМ LTI 20/20 IC 000584, зазначено, що він порушив п. 12 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 КУпАП. Вважає, що ніякого порушення правил дорожнього руху з його боку не було, оскільки він рухався по автомобільній дорозі Київ-Чоп з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, при цьому відповідно до ПДР на даній дорозі дозволена швидкість у 110 км/год, та відповідно до КУпАП не перевищив обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. З показів пристрою, який йому було продемонстровано, неможливо зрозуміти в якому саме місці було зафіксовано швидкість автомобіля та його номерні знаки. Вважає, що інспектор невірно тлумачить термін «населений пункт», який відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху має дві характеризуючи ознаки - забудована територія та відповідні дорожні знаки (5.45, 5.46, 5.47, 5.48). Також зазначив, що Постанова про адміністративне правопорушення НК №498083 від 10.02.2019 р. складена з порушенням ст. 283 КУпАП, оскільки: - щодо описової частини - зазначено в Постанові, що він порушив п. 12 ПДР; однак Правила дорожнього руху не містять п. 12, а містять цілий 12 розділ «Швидкість руху», який складається з пунктів від 12.1 до пункту 12.12-2. Таким чином зазначений в Постанові пункт ПДР не відповідає визначеній інспектором частині та статті КУпАП (визначено як п. З ст. 122 КУпАП); - відповідно до ч. З ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: ... правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Однак, як вбачається з оскаржуваної Постанови - вона не містить відомостей про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, а невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП також є підставою для її скасування. Вважає винесену відносно на нього постанову неправомірною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню. Подав клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України справу розглянуто без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не надав.

Позивач 29.04.2020 року надав клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Ухвалою від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі та поновлено строк для звернення з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 10.06.2020 року до участі у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у якості належного відповідача залучено Департамент патрульної поліції.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про

адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до статті 69 КАС України (у редакції, чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із частинами першою, другою статті 70 КАС України (у редакції, чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З постанови про накладення адміністративного стягнення не вбачається на підставі яких доказів інспектор 3 батальйону УПП у Львівській області капрал поліції Городник К.Р. дійшов висновку, що ОСОБА_1 було порушено ПДР України, які докази досліджувалися, оскільки відповідачем фото-, відео фіксація порушення ПДР України здійснена не була, свідки не допитувалися, крім того, у постанові зазначено, що долучено пояснення водія, однак самого пояснення відповідачем до суду не надано.

КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Зважаючи на те, що у справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху оскаржувана постанова не може вважатися законною.

Відповідно до частини другої ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при ухваленні оскаржуваної постанови. Крім цього, диспозиція ч.3 ст. 122 КУпАП є бланкетною, відповідач приймаючи рішення про накладення на водія адміністративного стягнення, послався у постанові на порушення водієм п. 12 ПДР України, що є неконкретним.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме: не повно з`ясовано обставини справи.

Так, згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження. Тому суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, слід звернути увагу на те, що лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення, а оскільки стороною відповідача не доведено, що в діях позивача наявна вина, тобто наявний склад адміністративного правопорушення, та всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень і що оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Ураховуючи те, що відповідачем не було надано до суду відзиву та жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає,що постанова підлягає скасуванню,як незаконна.

Стосовно позовних вимог до капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області:

Відповідно до ч. 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень. Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції при розгляді справ про адміністративні правопорушення діють від імені

органів Національної поліції, а тому вони не наділені самостійною процесуальною правоздатністю в рамках розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Національну поліцію» систему поліції складають: - центральний орган управління поліцією; - територіальні органи поліції. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про національну поліцію» територіальні органи поліції як юридичні особи публічного права … Територіальні органи поліції утворює Кабінет Міністрів України…

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відповідно до п. 3 розд. І, п. 9 розд. V «Положення про Департамент патрульної поліції» затвердженого Наказом НП України № 73 від 06.11.2015 року (розміщеного на сайті - patrol.police.gov.ua) Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції. Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки…, печатку…

Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції (розміщеного на сайті - patrol.police.gov.ua) до структури входить територіальний підрозділ - Управління патрульної поліції у Львівській області.

Таким чином, оскільки відповідач - інспектор 3 батальйону УПП у Львівській області капрал поліції Городник К.Р. є працівником органу Національної поліції, а саме - Департаменту патрульної поліції, як міжрегіонального територіального органу, а тому органом Національної поліції в даній справі є - Департамент патрульної поліції. Тому в задоволенні позовних вимог до капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області слід відмовити, оскільки вони є неналежними відповідачами.

Враховуючи вищевикладене, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи у постанові, невірне застосування норми матеріального права, відсутності будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача, вважає, що постанова підлягає скасуванню , як незаконна, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати у справі віднести на державу.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії НК №498083 від 10.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, скасувати, як незаконну.

У задоволенні позову в частині вимог, заявлених до Інспектора 3 батальйону УПП у Львівській області капрала поліції Городник Катерини Романівни та Управління Патрульної поліції у Львівській області відмовити.

Витрати у справі віднести на державу.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2020 року.

Суддя: Н.В. Заславець