Справа № 200/1423/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року справа № 200/1423/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача Курібло В.А., представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року (повний текст складено 29 квітня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/1423/20-а (суддя в 1 інстанції Куденков К.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (далі ТОВ «ПБП «Азовінтекс», позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС, відповідач), в якому просили: - визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № від 17.10.2019, № від 17.10.2019.

Обґрунтовуючи позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» посилалося на відсутність у нього зобов`язань з плати на землю з огляду на приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 200/1423/20-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 17 жовтня 2019 року; визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 17 жовтня 2019 року; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області суму судових витрат у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням, Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що земельні ділянки позивача знаходяться у м. Маріуполі, яке не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Відтак, на підставі даних інтегрованої картки платника ТОВ «ПБП «Азовінтекс» несвоєчасно сплачено самостійно визначені суми грошових зобов`язань з орендної плати із затримкою більше 30 календарних днів. Також вважає надані позивачем сертифікати неналежними доказами обставин непереборної сили відносно справляння і сплати податків у 2018 році.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ТОВ «ПБП «Азовінтекс» (ідентифікаційний код 24155428) зареєстроване як юридична особа і знаходиться за адресою: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна (Миру), буд. 68-А і перебуває на обліку у відповідача, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 10.07.2019, а також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 05.08.2019), безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 за № 839/28969.

Сертифікатом (висновком) № 2436 про настання обставин непереборної сили від 28.11.2014 Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 20.06.2014 ТОВ «ПБП «Азовінтекс» при здійснені господарської діяльності на території м. Алчевськ Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків і обов`язкових платежів. Також зазначено, що на момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають і дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Позивач також надав сертифікати Донецької торгово-промислової палати: - від № 5693 від 14.01.2016 щодо наявності форс-мажорних обставин з 08.06.2014 щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 236 від 09.02.2006, укладеного з Маріупольською міською радою); - від № 5694 від 14.01.2016 щодо наявності форс-мажорних обставин з 08.06.2014 щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 3710 від 30.11.2005, укладеного з Маріупольською міською радою); - від № 5695 від 14.01.2016 щодо наявності форс-мажорних обставин з 08.06.2014 щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 1920 від 02.08.2011, укладеного з Маріупольською міською радою); - від № 5696 від 14.01.2016 щодо наявності форс-мажорних обставин з 08.06.2014 щодо використання земельної ділянки відповідно до мети і цільового призначення (за договором оренди земельної ділянки № 121 від 25.01.2006, укладеного з Маріупольською міською радою).

Відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ТОВ «ПБП «Азовінтекс» узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб за травень липень 2018 року, за наслідками якої складено акт від 16.09.2019 № 250/05-99-54-04/05-583/24155428.

Відповідно до вказаного акта перевірки, ТОВ «ПБП «Азовінтекс» порушено п. 57.1 ст. 57 і п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з орендної плати за землю за травень липень 2018 року на суму 217762,80 грн, зокрема за декларацією № від 16.02.2018 з граничним терміном сплати 30.06.2018 сплачено 30.08.2019 із затримкою 426 днів 6600,25 грн (п/д № 2928 від 30.08.2019), з граничним терміном сплати 30.07.2018 сплачено 30.08.2019 із затримкою 426 днів 137061,20 грн (п/д № 2928 від 30.08.2019), з граничним терміном сплати 30.08.2018 сплачено 30.08.2019 із затримкою 426 днів 74101,35 грн (п/д № 2928 від 30.08.2019).

На підставі акта перевірки від 16.09.2019 № 250/05-99-54-04/05-583/24155428 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 17 жовтня 2019 року № , яким згідно зі ст. 126 Податкового кодексу України, у зв`язку із несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання з земельного податку за землю в розмірі 75909,20 грн, до позивача застосовний штраф у сумі 15181,84 грн (20 %);

- від 17 жовтня 2019 року № , яким згідно зі ст. 126 Податкового кодексу України, у зв`язку із несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання з земельного податку за землю в розмірі 143661,45 грн, до позивача застосовний штраф у сумі 28732,29 грн (20 %).

Рішенням Державної податкової служби України від 24.12.2019 №14356/6/99-00-08-05-05 скарга позивача на вказані податкові повідомлення-рішення задоволена частково, рішення від 17 жовтня 2019 року № скасоване в частині застосування штрафу в розмірі 361,57 грн, а в іншій частині оскаржувані податкові повідомленні-рішення залишені без змін.

Також позивачем надані копії платіжних доручень:

- № 3690 від 27.06.2018 щодо сплати 137061,20 грн орендної плати за землю за травень 2018 року;

- № 839 від 30.07.2018 щодо сплати 137061,20 грн орендної плати за землю за червень 2018 року;

- № 1098 від 29.08.2018 щодо сплати 137061,20 грн орендної плати за землю за липень 2018 року;

- № 2928 від 30.08.2019 щодо сплати 217762,78 грн орендної плати за землю за липень 2019 року.

Зі співставлення роздруківок витягів з інтегрованої картки платника податків - ТОВ «ПБП «Азовінтекс» з земельного податку з юридичних осіб, наданих позивачем платіжних доручень, акта перевірки від 16.09.2019 № 250/05-99-54-04/05-583/24155428 і розрахунків штрафних санкцій до оскаржуваних рішень випливає, що ГУ ДПС застосувало штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку внаслідок зарахування податковим органом сплачених позивачем коштів, незалежно від напряму їх сплати, на сплату грошового зобов`язання з земельного податку за періоди по 07.06.2016 року. Ці кошти ТОВ «ПБП «Азовінтекс» сплачувало в рахунок поточних податкових зобов`язань з земельного податку за періоди з 08.06.2016.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності застосування відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку.

Статтею 2 Податкового кодексу України передбачено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Пунктом 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України встановлено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), у редакції, чинній по 07.06.2016, було встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Пунктом 3 ст. 11 Закону № 1669-VII передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь Донецької області.

У постанові від 21.02.2019 у справі № 805/2398/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться в залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Поруч з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Окрім того, слід відзначити, що статтею 6 Закону № 1669-VII, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. <…>

Відтак, згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб`єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Отже, по 07.06.2016 року позивач був звільнений від сплати земельного податку на підставі ст. 6 Закону № 1669-VII, оскільки здійснював діяльність на земельних ділянках на території проведення антитерористичної операції.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 у справі № 805/220/17-а про стягнення податкового боргу, який виник на підставі самостійно узгоджених грошових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельну ділянку на території проведення антитерористичної операції, зазначив, що відсутність обов`язку сплати податкового зобов`язання виключає утворення податкового боргу.

Отже, враховуючі наведені висновки Верховного Суду, до 07.06.2016 позивач не повинен був сплачувати податкові зобов`язання з орендної плати за землю в силу приписів ст. 6 Закону № 1669-VII, у редакції чинній по 07.06.2016.

Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте, колегія суддів вважає, що вказаний законодавчий припис не свідчить про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій, оскільки контролюючим органом було здійснено спрямування коштів на погашення податкового боргу з податку на землю за ті періоди, коли позивач не повинен був сплачувати цей податок.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які зазначені в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/3343/17-а.

Спірними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС порушило право позивача, оскільки його притягнуто до відповідальності за відсутності вчиненого правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень і наявність підстав для їх скасування.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 200/1423/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 200/1423/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко