Справа № 322/204/20
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 серпня 2020 рокуСправа № 322/204/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіона Гліба Васильовича
третя особа:Департамент патрульної поліції
про:визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

21.02.2020 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 2084597 від 09 лютого 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення, у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив таке.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 09 лютого 2020 року серія ЕАК № 2084597, винесеною інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіоном Глібом Васильовичем, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що позивач 09 лютого 2020 року о 01 год. 04 хв., по вул. Краснова, 12-А в м. Запоріжжі Запорізької області, керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в. ПДР України.

Позивач стверджує, що 09 лютого 2020 року, близько 01 год. 00 хв., на автомобільній дорозі м. Харків - м. Сімферополь, він рухався на вантажному автомобілі TGA 26.410, номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненою світловою сигналізацією, так-як під час робочої поїздки у нього в дорозі згоріла лампа лівої фари та запобіжник, який відповідає за неї. Відремонтувати несправність на місці позивач не мав змоги з декількох причин. По-перше, позивач при собі не мав ні запасної, лампи ні запобіжника потрібного амперажу, по-друге, відрізок автомобільної дороги, по якому позивач рухався на вантажному автомобілі, не дозволяв здійснювати зупинку великогабаритного транспортного засобу, а тому позивач рухався якомога коротшим шляхом до місця ремонту, у спосіб передбачений законодавством.

Після чого, як зазначає позивач, він був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіоном Глібом Васильовичем, який повідомив позивача про непрацюючу ліву фару в режимі ближнього світла в темну пору доби на його транспортному засобі. Позивач зазначає, що він пояснив відповідачу, що адміністративного правопорушення в його діях немає, так-як він згідно з чинним законодавством рухався з увімкненою світловою сигналізацією якомога коротшим шляхом до місця ремонту. Але працівник поліції не погодився з поясненнями позивача і наполіг на складанні постанови про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Позивач вважає, що він діяв відповідно до вимог п. 31.5 Правил дорожнього руху.

Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіон Гліб Васильович при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не з`ясував всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 25.05.2020 було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач не подав відзиву на позов у встановлений судом строк. З урахуванням положень п. 3 розділу VI КАС України та п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-ІХ, останнім днем строку на подання відзиву є 06.08.2020.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що підтримує позов.

Відповідач та представник третьої особи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2084597 від 09.02.2020, складеною інспектором УПП в Запорізькій області Завізіоном Глібом Васильовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

У постанові серії ЕАК № 2084597 від 09.02.2020 зазначено такі фактичні обставини вчиненого проступку: «09.02.2020 01:04:21 (м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 12А) водій, керував ТЗ, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в ПДР - керув. ТЗ з несправними зовн. світ. приладами, не горить ліва фара в темну пору доби в режимі ближнього світла)».

Інших доказів учасники справи суду не надали.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частина перша ст. 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з пп. «в» п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Водночас, відповідно до п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідач на виконання приписів ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодних доказів на спростування пояснень позивача щодо дотримання ним вимог п. 31.5 ПДР, а до самої постанови, що оскаржується, не додано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

За правилами ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2); розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 КАС України).

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 22.05.2020 № 117, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 420,40 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Також позивачем надано опис робіт від 24.06.2020, згідно з яким розмір витрат на правову допомогу склав 3800,00 грн., розписка про отримання адвокатом зазначеної суми від позивача за надання правової допомоги. Водночас у п.п. 5.1, 5.8 договору про надання правової допомоги № 09 від 20.02.2020, доданому до позовної заяви, гонорар адвоката визначений в розмірі 2000,00 грн., та в разі задоволення позову додатково 1000,00 грн., а доказів перегляду зазначеного гонорару в порядку, передбаченому цим Договором, позивач суду не надав.

Отже, з Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіона Гліба Васильовича - задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2084597 від 09 лютого 2020 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Завізіоном Глібом Васильовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення, у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

3. Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

4. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.) витрат по сплаті судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Суддя С.С. Гасанбеков