Справа № 335/5178/20
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5178/20 2-а/335/205/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвоката Жданова М.О.,

представників відповідача Маменко К.С., Деркача М.Г., Єгяна А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України - начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна Олександра Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла адміністративна позовна заява громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Патяк А.С., до Державної міграційної служби України - начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна О.Л. про визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у розмірі 2 040,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України - начальником Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна О.Л. від 04.06.2020 року серії ПН МЗП № 000690, громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 040,00 грн.

Вищезазначена постанова, була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2020 року серії ПР МЗП № 000689 складеного головним спеціалістом УДМС України в Запорізькій області Єгяном А.П.

Представник позивача вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасування. Стверджує, що коли позивач перебувала в приміщенні УДМС України в Запорізькій області, працівники вказаного органу дали їй на підпис надруковані документи на українській мові, яку вона не знає і не розуміє взагалі, та за їх вказівками вона поставила свій підпис у тих місцях де їй вказували. Якісь фрази під диктовку працівників ДМС вона також намагалась писати російською мовою. Зміст документів їй відомий не був, прочитати вона їх не могла. Ніхто із працівників ДМС не роз`яснив їй її права, зокрема про те, що вона має право скористатися правовою допомогою адвоката або професійного перекладача.

Як вбачається зі змісту протоколу ПР МЗП № 000689 від 04.06.2020 року гр. ОСОБА_1 в ньому нею зроблено лише один власноручний запис на російській мові з грубими помилками, а саме: «пртензие ДМС нет».

Наведене як раз і свідчить про те, що гр. ОСОБА_1 погано володіє навіть російською мовою, не говорячи про знання української мови. Вона є уродженкою та громадянкою Республіка Азербайджан, в Україні проживає біля 4-х років, круг її спілкування, - це переважно її сім`я та родичі, уродженці Азербайджана, де вони спілкуються рідною (азербайджанською) мовою, або так званою «ломаною російською» з іншими людьми. В Україні вона не навчалась та не працювала у державних або інших органах, установах та організаціях, тому державною мовою не володіє взагалі.

Отже, вищенаведені фактичні обставини справи дають можливість представнику позивача зробити висновок про те, що відповідачем у справі не було дотримано положень ст. 268 КУпАП під час розгляду справи відносно позивача за вчинення нею правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 203 КУпАП, в частині забезпечення права позивача при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Крім того, зміст постанови серія ПН МЗП № 000690 не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , були допущення порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, порушенням прав і свобод позивача, що є підставою для визнання постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЗП № 000690 протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на вищевикладене, позивач, в особі свого представника, просила суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року винесену уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби України - начальником Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна О.Л., якою громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Азербайджан, паспорт НОМЕР_1 виданий Республікою Азербайджан, 24.08.2016 року, терміном дії до 23.08.2026 року, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 040 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

01.07.2020 року представником позивача адвокатом Патяк А.С. подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, оригінал квитанції про сплату судового збору та уточнену позовну заяву.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2020 року, за клопотанням ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з позовною заявою до Державної міграційної служби України - начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна О.Л. про визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до приписів ст. 286 КАС України стосовно вирішення справи протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, з повідомлення (виклику) сторін, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позовну заяву.

13.07.2020 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Макарова В.О. у щорічній відпустці. Призначено судове засідання на 11.08.2020 року 16.00 годину.

20.07.2020 року, в порядку ст. 261 КАС України, відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник УДМС України та територіальних підрозділів в Запорізькій області просила в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне.

04.06.2020 року працівниками УДМС України в Запорізькій області спільно із працівниками УСБУ в Запорізькій області була виявлена громадянка Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 03.03.2017 року знаходиться на території України з порушенням правил перебування в Україні.

Під час здійснення перевірки законності перебування було встановлено, що 04.09.2016 року громадянка Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) прибула на територію України через КПП «Бориспіль» по паспорту НОМЕР_1 , у приватних справах.

Нормою пункту 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 року № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

30.11.2016 року по закінченню 90 денного терміну перебування в Україні, гр. ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області з питання продовження терміну перебування в Україні.

30.11.2016 року Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області строк перебування на території України громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було продовжено до 02.03.2017 року.

Також слід приймати до уваги той факт, що під час продовження строку перебування ОСОБА_1 на території України, вона, згідно з постановою Кабінету міністрів України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб на без громадянства території України», складала заяву про продовження строку перебування на території України з метою отримання дозволу на імміграцію, де проставила свої підписи про те, що вона в повній мірі ознайомлена зі змістом заяви (прочитала та зрозуміла заяву), в якій зазначено, що вона зобов`язана виїхати з території України після закінчення строку перебування та їй відомо, що за порушення правил перебування в Україні іноземців та ОБГ буде притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 203 КУпАП.

Тобто, як вважає відповідач, громадянка Азербайджану ОСОБА_1 , вже на той час - 30.11.2016 року під час надання заяви про продовження терміну перебування в Україні в державний орган міграційної служби України розуміла на достатньому рівні українську мову.

Однак, у відведений термін, ОСОБА_1 документи для оформлення дозволу на імміграцію не подала та з території України не виїхала, що свідчить про умисне порушення міграційного законодавства.

Отже позивачем не вжито жодних заходів для легалізації свого перебування на території України.

Дозволений строк перебування на території України у громадянки ОСОБА_1 закінчився 02.03.2017 року, з 03.03.2017 року громадянка ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

За порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, у відношенні громадянки ОСОБА_1 , працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області був складений протокол про адміністративне правопорушення відповідальність, за частиною першої статті 203 КУпАП.

Начальником УДМС України в Запорізькій області, 04.06.2020 року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 , у вигляді штрафу розміром 2 040,00 грн. Адміністративне стягнення ОСОБА_1 не сплатила.

Таким чином, відповідач вважає, що посилання представника позивача, що ОСОБА_1 не розуміла суті складеного протоколу про адміністративне правопорушення та те, що вона погано володіє російською та українською мовою є умисне введення в оману суд та надання неправдивих відомостей для уникнення адміністративної відповідальності, передбаченою законом.

Також, як зазначає представник відповідача у відзиву, представник позивача, зазначає, що ніхто із працівників ДМС не роз`яснив їй її права, зокрема те, що вона має право скористатись правовою допомогою адвоката або професійного перекладача.

Однак під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи працівниками ВОЗНМРВ в усній формі, були роз`яснені суть вчиненого адміністративного правопорушення та зміст статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, зокрема її права: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, на що, ОСОБА_1 відмовилась від послуг правової допомоги та перекладача, про що нею власноруч були зроблені відповідні відмітки у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_1 власноруч склала заяву у якій зазначила, що розуміє факт вчинення нею порушення міграційного законодавства, розуміє зміст документів, складених українською мовою, оскільки володіє українською мовою на достатньому рівні. Також в даній заяві зазначено, що їй зрозуміло прийняте відносно неї рішення про примусове повернення, право на оскарження та право на користування послугами адвоката, на що ОСОБА_1 заявила, що допомога адвоката їй не потрібна, вона буде захищати себе самостійно.

За наведених вище обставин, які свідчать про: написання позивачем власноручно пояснення і відсутності з її боку вимог про забезпечення їй юридичною допомогою адвоката, вторинною безоплатною правовою допомогою та інше, хоча можливості реалізації вказаного права позивач не був позбавлена, також як і не була позбавлена можливості залучення перекладача для отримання точного перекладу з української на зрозумілу їй мову всіх документів, які складалися у відношенні неї посадовою особою, - посилання на нерозуміння позивачем під час складання стосовно неї постанови, підстав та наслідків притягнення її до відповідальності, не відповідає дійсності.

Щодо порушень п.п. 2.6, 3.6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України (затвердженої наказом МВС від 28.08.2013 року № 825), ст.ст. 283, 284 КУпАП, які нібито були порушені працівниками УДМС України в Запорізькій області, представник відповідача послалася на наступне.

В статтях 283, 284 КУпАП не зазначені вимоги щодо наведення доказів, на яких ґрунтується висновок. Тому репліка у позові захисника щодо порушення зазначених статей працівниками УДМС України в Запорізькій області розцінюється як безпідставне створення умов для уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

До матеріалів адміністративної справи долучено копію паспортного документу з відміткою державної прикордонної служби України про перетин кордону України - 04.09.2016 року та штампом про продовження терміну перебування в Україні Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із зазначенням закінчення терміну перебування в Україні - 02.03.2017 року, що є головним доказом порушення міграційного законодавства громадянкою ОСОБА_1 .

Наведені вище факти свідчать на думку відповідача про те, що ОСОБА_1 в повній мірі була ознайомлена з порядком в`їзду, перебування та продовження строку перебування на території України, а також відповідальності за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти вимог позивача ОСОБА_1 , підтримали відзив на позовну заяву, та просили в позові відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Так, предметом спору у справі є визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у розмірі 2 040,00 грн.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема відсутність перекладача під час складання протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, порушення положень ст. 268 КУпАП. Крім того, зміст постанови серії ПН МЗП № 000690 не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону, іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09.10.1992 року, для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок виїзду.

Пунктом 15 статті 4 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть накладення адміністративного стягнення.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з положеннями статті 222-2 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній(незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

Відповідно до ст. 274 КУпАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний забезпечити іноземцю реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача, яке перебуває у взаємозв`язку з правом знати за що він притягається до адміністративної відповідальності і яка саме санкція до нього застосовується, оскільки від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права.

Право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 року на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною, а також на важливості забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 28.11.1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», від 19.12.1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії», від 30.05.1980 року у справі «Артіко проти Італії»).

Отже, дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень постанови про накладення штрафу відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

Також, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України затвердженої Наказом МВС України від 28.08.2013 року № 825, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача.

Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Перекладачами також можуть бути залучені особи, відомості про яких унесено до Довідково-інформаційного реєстру перекладачів відповідно до Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.03.2013 року № 228, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.05.2013 року за № 801/23333.

Статтею 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодоОСОБА_1 , відповідачем не був залучений перекладач, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у розділі «переклад протоколу зроблений за участі перекладача» у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП № 000689 від 04.06.2020 року.

Також судом встановлено на підставі змісту наявних у справі документів, встановлено, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення перекладач не залучався.

Отже, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача уповноважена особа Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області позбавила можливості позивача внаслідок не володіння українською мовою розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо вирішення притягнення останньої до відповідальності та складання постанови, що виразилося у не залученні перекладача та можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для надіслання справи на новий розгляд до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, внаслідок чого обставини та факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, судом не оцінюються.

Відтак, суд констатує, що позивач була позбавлена можливості надати пояснення, в тому числі скористатися правом на захист, що регламентований ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пункт 3 частини 2 ст. 245 КАС України, встановлює способи захисту від протиправного рішення суб`єкта владних повноважень. Тому передусім суд повинен зробити висновок про протиправність такого рішення, яка полягає у незаконності чи невідповідності іншому правовому акту з вищою юридичною силою.

Тобто застосування одного із встановлених законом засобів захисту порушеного права позивача - скасування рішення - можливо у разі задоволення вимог про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень.

За встановлених обставин суд приходить висновку про повне задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки судом встановлено порушення процедури розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та складення постанови про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про необхідність повернення справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП, відносно громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 на новий розгляд до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про правовий статусі іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 203, 222-2, 245, 246, 251, 254, 268, 274, 278, 280 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28.08.2013 року, ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 268, 269, 286, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати постанову серії ПН МЗП № 000690 від 04.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП протиправною та скасувати.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП, відносно громадянки Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на новий розгляд до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: Громадянка Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Республікою Азербайджан, 24.08.2016 року, терміном дії до 23.08.2026 року, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, 3, юридична адреса:м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 90.

Суддя В.О. Макаров