Справа № 140/9260/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/9260/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд із позовом до Управління Держпраці у Волинській області (далі - Управління Держпраці, Управління, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС від 25.05.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням держпраці у Волинській області 25.05.2020 винесено постанову №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 47 230,00 грн. Підставою винесення оскаржуваної постанови слугувала частина третя статті 24 КЗпП України згідно з якою працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З оскаржуваної постанови слідує, що в порушення частини третьої статті 24 КЗпП України позивач допустила до роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу. Проте, позивач вважає, що доказів, які б свідчили про наявність порушення, передбаченого статтею 24 КЗпП України в ході проведення інспекційного відвідування відповідачем зібрано не було.

Інспекційне відвідування проводилося з питань додержання законодавства про працю, зокрема виявлення неоформлених працівників головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю. В описі стану додержання вимог законодавства про працю зазначено, що в ході інспекційного відвідування були відібрані пояснення у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які працювали на посаді водіїв.

Позивач вказує, що рішення про притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про працю, передбаченої ст.265 КЗпП України, ґрунтується лише на поясненнях водіїв, будь-яких інших доказів інспектором не зазначено. В свою ж чергу ОСОБА_1 надала трудові договори, накази на прийняття на роботу та накази на звільнення з роботи. Крім того, зазначені накази були винесені на підставі поданих заяв про прийняття на роботу та заяв на звільнення самих працівників, з яких вбачається, що жодних порушень ФОП ОСОБА_1 не здійснила, не було допущено жодного працівника до роботи без укладення трудового договору.

Вказує, що з пояснень водія ОСОБА_3 та наказу про прийняття на роботу вбачається, що такі твердження суперечить дійсним обставинам справи. Так, ОСОБА_2 вказує, що він почав працювати з 17.01.2020, а інспектором було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 оформила даного водія та прийняла на роботу 15.01.2020, надіслання повідомлення органу ДФС про початок роботи працівника датована 13.01.2020, що підтверджується відповідною квитанцією. Дата звільнення водія - 10.02.2020 вказується ним особисто на заяві про звільнення. Щодо водія ОСОБА_3 , зазначає, що факт прийняття його на роботу підтверджується трудовим договором, наказом на прийняття на роботу, винесеним на підставі заяви про прийняття на роботу, надіслання повідомлення органу ДФС про початок роботи працівника датованою 04.02.2020, що підтверджується відповідною квитанцією. Дата звільнення водія - 10.02.2020 вказується також ним особисто на заяві про звільнення.

Також позивач зауважує, що повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на роботу до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування направлено 04.02.2020 та 13.01.2020 відповідно засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису, як це визначено постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Тому ФОП ОСОБА_1 вважає, що вчинила усі необхідні дії для належного оформлення трудових відносин: між працівником і водіями укладено трудові договори, видано накази про прийняття на роботу працівників, повідомлено Головне управління ДФС у Волинській області про прийняття працівників на роботу.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено терміни інспекційного відвідування, а також інспекційне відвідування Управління Держпраці у Волинській області є заходом державного нагляду та контролю, який був проведений в період заборони здійснення таких заходів у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відтак забороняється проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З огляду на вказане, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС від 25.05.2020.

Ухвалою судді від 26.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.06.2020 відмовлено в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови.

13.07.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого не погоджується із заявленими позовними вимогами з огляду на наступне.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що захід державного контролю у формі інспекційного відвідування був проведений із дотриманням норм чинного законодавства України, що унормовувало порядок проведення останнього на момент проведення.

Посадові особи владного суб`єкта під час реалізації контрольних повноважень у відношенні ФОП ОСОБА_1 діяли з дотриманням вимог Порядку №823, норми якого на час проведення такого контрольного заходу мали імперативний характер для відповідача.

Факт допуску позивачем до роботи працівника без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та повідомлення центрального органу виконавчої влади, з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу доведений відповідачем належними доказами.

Зокрема, 17.02.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Управління було подано заяви щодо порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1

З метою перевірки вказаних заяв, в період з 13.03.2020 по 18.03.2020 було проведено інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 , в ході проведення якого виявлено порушення законодавства про працю, а саме до роботи без укладення трудового договору допущено двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За результатами складено акт інспекційного відвідування від 18.03.2020 № ВЛ 287/1647/АВ, в якому зафіксовано вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України.

У зв`язку з неможливістю особистого вручення, вище зазначений акт було складено в трьох примірниках, два з яких надіслано об`єкту відвідування за адресою: АДРЕСА_1 (поштове відправлення № 375), яке не було отримано суб`єктом господарювання. У зв`язку з ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта, було складено акт про відмову від підпису від 31.03.20 №ВЛ 287/1647/АВ/ВП у двох примірниках, один з яких надіслано об`єкту відвідування.

Відповідач вказує, що 14.04.2020 ФОП ОСОБА_1 було надіслано лист №1233/09, яким повідомлено про дату отримання документів та строк розгляду справи про накладення штрафу, проте, жодних документів та заперечень позивачем подано не було, тому під час розгляду справи було об`єктивно досліджено всі матеріали і вирішено питання щодо наявності підстав для накладення штрафу за вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про працю лише в частині допуску до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_3 . Тому, 29.05.2020 було складено оскаржувану постанову про накладення штрафу уповноваженими осадовими особами № ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС.

Щодо строків проведення інспекційного відвідування, відповідач вказує, що відповідно до направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування від 04.03.2020 №181, інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 повинно було бути проведено протягом 10 робочих днів у період з 05.03.2020 по 19.03.2020. Фактично інспекційне відвідування тривало з 13.03.2020 по 18.03.2020, тобто 4 робочих дні, що зафіксовано актом інспекційного відвідування від 18.03.2020 № ВЛ287/1647/АВ.

Відповідно до пункту 9 Порядку №823, тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів. Згідно статей 67 та 73 КЗпП України, розпорядження КМУ «Про перенесення робочих днів у 2020 році» від 23.10.2019 №995-р, у період з 05.03.2020 по 19.03.2020 було 10 робочих днів, тому позивач помилково при проведенні підрахунку кількості днів визначених направленням для проведення інспекційного відвідування вказує на кількість календарних днів (15 календарних днів), а не на кількість робочих днів (10 робочих днів).

Щодо проведення інспекційного відвідування під час дії карантину, відповідач вказує, що у відповідності до вимог статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного контролю можуть бути плановими або ж позаплановими та здійснюються формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Визначений Законом перелік форм заходів державного контролю не є вичерпним. Статтею 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду. Водночас, відповідач звертає увагу, що захід державного контролю у ФОП ОСОБА_1 було проведено у формі інспекційного відвідування. Така форма проведення заходів державного контролю з додержанням законодавства про працю передбачена Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року і про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1986-1V та Порядком №823. Таким чином, інспекційні відвідування є позаплановою формою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а тому здійснюється поза річними планами з підстав визначених пунктом 5 Порядку № 823. Відтак, відповідач вважає, що інспекційне відвідування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, щодо виявлених порушень, відповідач вказує, що ФОП ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 03.02.2020 було допущено ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, що підтверджується доказами зібраними в ході інспекційного відвідування та є порушенням вимог частини 3 статті 24 КЗпП України, тому постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29.05.2020 №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС, керуючись абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, на позивача правомірно накладено штраф у розмірі 47 230 грн.

У відповіді на відзив від 22.07.2020 позивач не погодився з аргументами, викладеними у відзиві на позовну заяву з підстав, викладених у позовній заяві, та зазначив, що посадова особа органу державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення не має права складати акт інспекційного відвідування на основі фактів, викладених лише у зверненні фізичної особи.

Зокрема, позивач звертає увагу, у відзиві відповідач зазначає, що згідно пояснень ОСОБА_3 від 13.03.2020 працівник вказує, що «при працевлаштуванні жодних документів не підписував», проте, в даних поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що «при працевлаштуванні жодних документів на оформлення трудового договору не надавав». Вказані факти не відповідають дійсності, оскільки роботодавець вказує паспортні дані у договорі між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Так, працівниками під час укладення трудового договору були надані роботодавцю паспорт, ID-картка, посвідчення водія, що підтверджується оригіналом договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладеним 04.02.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Також доказам того, що такий договір було укладено є безпосередньо твердження ОСОБА_3 у заяві 17.02.2020, яку він подає до Управління Держпраці у Волинській області, в якій він зазначає, що «я працював у ФОП ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 11.02.2020 по договору...». Тобто працівник зазначає, що договір було укладено. Посилання відповідача, що період праці ОСОБА_3 з 29.01.2020 по 11.02.2020 також підтвердив у своїх поясненнях водій ОСОБА_2 , який зазначає, що працював у ФОП ОСОБА_1 з 17.01.2020, в той час, коли він працював у ФОП ОСОБА_1 з 15.01.2020, тобто на 2 дні раніше ніж ним вказано. Аналогічним є питання зазначення дати звільнення з роботи. Обоє працівників вказують, що звільнилися 11.02.2020, проте датами їх звільнення є 10.02.2020, що підтверджується власноручно написаними заявами на звільнення. Щодо посилань відповідача на те, що в заяві ОСОБА_3 на прийняття на роботу не міститься дати написання такої заяви та дати з якої працівник просить прийняти його на роботу, позивач зазначає, що заява на прийняття на роботу не містить дати її написання, проте, це не є свідченням будь-яких порушень. Щодо відсутності на заяві ОСОБА_3 дати з якої він просить прийняти його на роботу, позивач зазначає, що вказана заява містить прохання про прийняття його на роботу з 05.02.2020. При здійсненні перевірки для інспектора була надані вже зроблені та наявні копії усіх документів, що містилися у бухгалтерських документах, та які формуються ФОП ОСОБА_1 у бухгалтерському обліку в окремі папки відразу після прийняття працівників на роботу для здійснення нарахування заробітної плати. Зауважує, що дійсно мав місце такий факт, що заява про прийняття на роботу була написана працівником без зазначення дати прийняття. Даний факт було виявлено ФОП ОСОБА_1 через декілька днів після її написання та надано працівнику для усунення цього недоліку. Останній виправив цей недолік, зазначивши дату прийняття на роботу з 05.02.2020. Проте, позивач не замінила дану заяву у папці з копіями документів, що вже були сформовані по працівнику у папці для нарахування заробітної плати, яку в подальшому і була надала перевіряючому інспектору.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що не допустила жодних порушень законодавства про працю, а тому просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 06.08.2020 задоволено заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування від 04.03.2019 №181, з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю в частині щодо додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин, в період з 13.03.2020 по 18.03.2020 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 (а. с. 6).

Згідно направлення підставою для здійснення державного контролю є звернення вх.№Ш-41-з від 17.02.2020 та вх.№Ш-42-з від 17.02.2020.

Актом інспекційного відвідування від 18.03.2019 №ВЛ287/1647/АВ, складеним інспектором праці за результатами проведення інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, зафіксовано порушення позивачем частини третьої статті 24 КЗпП України.

Під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування були відібрані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зокрема, ОСОБА_3 надані пояснення про те, що в період з 29.01.2020 по 10.02.2020 працював у ФОП ОСОБА_1 на посаді водія без належного оформлення трудових відносин.

У зв`язку з виявленими порушеннями, 25.05.2020 постановою Управління Держпраці в Волинській області №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС ФОП ОСОБА_1 за порушення частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме допущення до роботи ОСОБА_3 без укладання трудового договору та повідомлення про прийняття працівника на роботу, притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 47 230,00 грн. (а. с. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V), Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок №823), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно частини п`ятої статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Як визначено частиною першою статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2019 №100 утворено територіальні органи Дежпраці, зокрема і Управління Держпраці у Волинській області.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 08.08.2019 № 84 (далі - Положення №84), відповідач є територіальним органом Державної служби з питань праці, що їй підпорядковується.

Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 5 пункту 4 Положення №84).

Відповідно до пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені пункту 5 Порядку №823, відповідно до приписів якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема:

- звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

- звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Пунктами 16, 17, 18 Порядку №823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Відповідно до п. 10 Порядку № 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що інспекційне відвідування позивача проведено на підставі звернення громадянина ОСОБА_3 від 17.02.2020 про те, що працював без належного оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 11.02.2020 та ОСОБА_4 від 17.02.2020.

Однак, суд критично відноситься до встановлених інспекційним відвідуванням позивача порушень з огляду на наступне.

Зокрема, як слідує з матеріалів справи, факт прийняття ОСОБА_3 на роботу на посаду водія на підставі власноруч написаної заяви про прийняття на роботу з 05.02.2020 підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 04.02.2020 (а. с. 16), наказом на прийняття на роботу з 05.02.2020, винесеним на підставі заяви про прийняття на роботу (а. с. 15), повідомленням про прийняття працівника на роботу від 04.02.2020 (а. с. 27), відомістю про виплату готівки за лютий №НЗП-000003 від 20.20.2020 (а. с. 28) що підтверджується відповідною квитанцією. Дата звільнення водія - 10.02.2020 р. вказується також ним особисто на заяві про звільнення..

Крім того, звільнення ОСОБА_3 згідно заяви від 10.02.2020 підтверджується наказом №5 від 10.02.2020 про припинення трудового договору за згодою сторін (а. с. 18).

Такими чином, надаючи оцінку письмовим доказам, суд вважає, що звернення та пояснення ОСОБА_3 , які були підставою для проведення інспекційного відвідування спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з частини першої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини другої статті статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно з частиною четвертою статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Згідно із частиною третьою статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Комплексний аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що Держпраці, як орган державного нагляду (контролю), зобов`язаний повно, об`єктивно та неупереджено проводити перевірки, для чого має право, зокрема, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, які виникають під час здійснення такого заходу державного нагляду (контролю).

Водночас, у акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.

Виходячи з того, що одним із завдань здійснення заходів державного нагляду (контролю) є саме виявлення порушень законодавства, то самі лише факти про імовірні порушення вимог законодавства, викладені у зверненні фізичної особи, не можуть свідчити про такі порушення автоматично, натомість є підставою для проведення позапланової перевірки й підлягають з`ясуванню у межах повноважень, у спосіб та в порядку, встановлених законом для уповноваженого органу, яким у спірних правовідносинах виступає Держпраці.

Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та являє собою основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.

Відповідач, під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю), повинен був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, а також підтвердити їх доказами, втім уповноважена особа управління Держпраці обмежилась лише відібранням пояснень у певних осіб, та аналізу документів тощо, з питань, що виникли під час державного нагляду (контролю).

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту допуску до роботи ОСОБА_3 без укладання трудового договору та повідомлення про прийняття працівника на роботу та безпідставно притягнено позивача до відповідальності передбаченої абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України за допуск допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС від 25.05.2020.

Разом з тим, суд вважає безпідставним твердження позивача про порушення Управлінням Держпраці у Волинській області термінів проведення інспекційного відвідування з огляду на те, що відповідно до пункту 9 Порядку №823, тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів. Згідно статей 67 та 73 КЗпП України, розпорядження КМУ «Про перенесення робочих днів у 2020 році» від 23.10.2019 №995-р, у період з 05.03.2020 по 19.03.2020 було 10 робочих днів.

Як слідує з акту інспекційного відвідування від 18.03.2020 № ВЛ287/1647/АВ, інспекційне відвідування тривало з 13.03.2020 по 18.03.2020, тобто 4 робочих дні (а. с. 7-12), відтак позивач помилково при проведенні підрахунку кількості днів, визначених направленням для проведення інспекційного відвідування, прийшов до висновку про кількість календарних днів (15 календарних днів), а не на кількість робочих днів (10 робочих днів).

Також суд не бере до увагу твердження позивача про проведення інспекційного відвідування під час дії карантину, оскільки у відповідності до вимог статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного контролю можуть бути плановими або ж позаплановими та здійснюються формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Визначений Законом перелік форм заходів державного контролю не є вичерпним.

Статтею 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду. Оскільки захід державного контролю у ФОП ОСОБА_1 було проведено у формі інспекційного відвідування, яке є позаплановою формою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а тому здійснюється поза річними планами з підстав визначених пунктом 5 Порядку №823.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій та обґрунтованості прийнятої постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС від 25.05.2020.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути на користь позивача всі здійснені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 840,80 грн. на підставі платіжного доручення №353 від 24.06.2020 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 243-246, 257, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВЛ-287/1647/АВ/ТД-ФС від 25.05.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя О.А. Лозовський