Справа № 804/8168/16
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року Справа № 804/8168/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про розірвання договору та скасування податкового зобов`язання, -
24.11.2016 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам встановлених ст.106 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 24.11.2016 року позивачем усунені недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
05.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
02.02.2017 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вказано, що у позивача виник податковий борг по податковому повідомленню-рішенню №5821-21 від 23.06.2015 року у сумі 97 000,00 грн., у зв`язку з чим позивач звернулась до відповідача з листом щодо надання розстрочення вказаного податкового боргу, за наслідком розгляду листа було укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання на загальну суму 96 998,27 грн. строком з 01.04.2016 року по 23.12.2016 року. Відповідачем вказано, що податковий борг виник на момент користування позивачем земельної ділянки та повинен бути сплачений позивачем. З огляду на вищевказане, відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.
02.02.2017 року у судовому засіданні, у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено розгляд справи.
Зазначена справа перебувала в провадженні судді Кононенко О.В.
14.08.2018 року на підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2228д було проведено перерозподіл даної справи та передано вказану справу судді Дєєву М.В.
16.01.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі з 13.02.2020 року та призначено судове засідання по справі.
13.02.2020 року сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача його правонаступником. Судом задоволено клопотання відповідача, замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на його правонаступника Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та відкладено розгляд справи.
03.03.2020 року у судовому засіданні задоволено клопотання сторін та відкладено розгляд справи.
25.03.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
03.04.2020 року відповідно до довідки секретаря судового засідання, у зв`язку з оголошенням загальнодержавного карантину, з урахуванням Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", судові справи, судові засідання у яких, призначені суддею Дєєвим М.В. на 03.04.2020 року, зняті з розгляду.
28.04.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).
15.07.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі з 16.07.2020 року, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано сторонам подати до суду письмові пояснення стосовно позовної заяви.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2016 року позивачем було подано відповідачу заяву про розстрочення податкового зобов`язання за платежем орендна плата в розмірі 97 000,00 грн.
01.04.2016 року між відповідачем та позивачем укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання №2, відповідно до якого ДПІ надає платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання на загальну суму 96 998,27 грн. під проценти строком з 01.04.2016 року по 23.12.2016 року.
20.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазур Я.В. від імені ОСОБА_1 було посвідчено договір відчуження нерухомого майна, а саме нежилого приміщення у підвалі на першому поверсі №№4,5-магазин продовольчих і непродовольчих товарів; на другому поверсі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказала, що з моменту відчуження нерухомого майна та належної реєстрації права власності за новим власником припинився договір оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим припинився обов`язок по сплаті орендної плати, а отже на думку позивача договір про розстрочення грошового зобов`язання повинен бути розірваний та повинно бути скасоване грошове зобов`язання, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України:
земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72);
землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73);
земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74);
плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).
Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платники земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (підпункт 269.1.1); землекористувачі (підпункт 269.1.2).
Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до абзацу 1 пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статті 58 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 287.6 статті 287 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Судом встановлено, що 27.05.2014 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі зареєстрований за №1627, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлового приміщення, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 . Пунктом 2 вказаного договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2710 га, площа частки за яку справляється орендна плата становить 26,24 % або 0,0709 га.
23.06.2015 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №5821-21 від 23.06.2015 року, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 100 853,73 грн.
28.03.2016 року позивачем було подано відповідачу заяву про розстрочення податкового зобов`язання за платежем орендна плата в розмірі 97 000,00 грн.
01.04.2016 року між відповідачем та позивачем укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання №2, відповідно до якого ДПІ надає платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання на загальну суму 96 998,27 грн. під проценти строком з 01.04.2016 року по 23.12.2016 року.
Відповідно до умов вказаного договору про розстрочення сплати податкового зобов`язання позивачем було сплачено у травні 2016 року розстрочення у сумі 12 124,78 грн., іншу частину податкового зобов`язання позивачем у встановлені строки сплачено не було.
Згідно з п. 100.1 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Відповідно до п.100.2. ст. 100 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 100.11 ст. 100 ПК України встановлено, що розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу надається окремо за кожним податком і збором. Строки сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення, відстрочення.
Згідно з п.100.12 ст. 100 ПК України договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані:
- з ініціативи платника податків - при достроковому погашенні розстроченої суми грошового зобов`язання та податкового боргу або відстроченої суми грошового зобов`язання або податкового боргу, щодо яких була досягнута домовленість про розстрочення, відстрочення;
- з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо:
з`ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною;
платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов`язань, які виникли після укладення зазначених договорів;
платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу.
Відповідно до п.100.13 ст. 100 ПК України порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Як вбачається з наведених норм ПК України договір про розстрочення (відстрочення) може бути достроково розірваний з ініціативи платника податків шляхом дострокового погашення розстроченої суми грошового зобов`язання або податкового боргу.
Доказів погашення розстроченої суми грошового зобов`язання позивачем не надано, при цьому позивачем вказано про відсутність підстав для погашення грошового зобов`язання та наявність підстав для розірвання договору про розстрочення грошового зобов`язання, у зв`язку з припиненням договору оренди землі від 27.05.2014 року.
Таким чином, з вищевказаного рішення вбачається, що договір оренди землі від 27.05.2014 року укладений між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстраційним №162 є дійсним, підписаний сторонами, отже складений на підставі вільного волевиявлення, у тому числі позивача, нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому порядку.
Щодо доводів позивача про відчуження нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, яка перебувала в оренді у позивача, суд зазначає, що податкове зобов`язання зі сплати орендної плати у позивача виникло до моменту такого відчуження, а отже повинно було сплачуватись позивачем у відповідності до вимог податкового законодавства.
Також, суд звертає увагу, що нормами Податкового кодексу України чітко визначені підстави для розірвання договору про розстрочення (відстрочення) з ініціативи платника податків та не містять підставу на яку посилається позивач, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору про розстрочення податкового зобов`язання.
Крім того, податкове зобов`язання у позивача виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №5821-21 від 23.06.2015 року, у зв`язку із чим в подальшому було укладено договір про розстрочення сплати грошового зобов`язання.
Пунктом 55.1 ст.55 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Під час розгляду справи позивачем не надано доказів на підтвердження оскарження в адміністративному або судовому порядку податкового повідомлення-рішення, на підставі якого виникло податкове зобов`язання, у зв`язку з цим, нарахована на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення сума податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, є узгодженою, а тому скасуванню не підлягає.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв