Справа № 640/3747/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2020 року

Київ

справа №640/3747/19

адміністративне провадження №К/9901/19474/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АТЕК» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі №640/3747/19 за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Приватного акціонерного товариства «АТЕК» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2020 до суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «АТЕК» (далі - відповідач, скаржник) на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі, розглянутій за правилами загального позовного провадження, предметом спору у якій було стягнення з рахунків у банках, що обслуговують відповідача 1062734,40 грн в рахунок погашення податкового боргу.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що відповідач самостійно обчислив податок на землю, що підлягав сплаті у 2016, 2017, 2018 роках, про що подано відповідні декларації. У зв`язку з цим, суди дійшли висновку, що з урахуванням вимог пункту 54.1 статті 54 ПК України, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Також суди встановили, що відповідач після самостійного виявлення помилок, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях, подав уточнюючі податкові декларації з виправленими показниками розрахунку суми земельного податку, яким листом ГУ ДФС у Київській області від 01.03.2019 № 7430/10/10-36-54-05 присвоєно статус «Не визнана як податкова звітність», оскільки такі подані з порушенням вимог пп. 48.4 ст. 48 ПК України.

Суди погодилися з доводами контролюючого органу, що такі уточнюючі податкові декларації з палати за землю № , № та № від 26.02.2019 подані за звітній 2019 рік, а тому не впливають на правильність висновків суду.

Суд апеляційної інстанції визнав безпідставними посилання відповідача на відсутність у пп. 48.4 ст. 48 ПК України вимог щодо зазначення періоду декларування або уточнення податкового зобов`язання, оскільки вимога щодо зазначення звітного (податкового) періоду, за який подається податкова декларація як обов`язкового реквізиту визначена пп. 48.3 ст. 48 ПК України.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.03.2019 у справі №810/110/16 щодо застосування статті 49 ПК України, відповідно до якого контролюючим органам заборонено відмовляти у прийнятті податкової декларації з будь-яких причин, не визначених цієї статтею. На переконання скаржника, суди не звернули увагу, що відмова у прийнятті уточнюючих декларацій обґрунтована посиланням на пункт 48.4 статті 48 ПК України, тобто не пов`язана із невизнанням податкової звітності внаслідок відсутності в уточнюючих деклараціях зазначеного податкового періоду.

Також, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, не звернули уваги на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.01.2019 у справі №826/25591/15, відповідно до якого: «в розумінні положень підп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, підп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1, п. 269.2 ст. 269, підп. 270.1.1, 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 291.2 ст. 291, підп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права».

Тому, на переконання відповідача, з 19.12.2011 у нього відсутній обов`язок зі сплати земельного податку, оскільки рішенням 13 сесії 6 скликання Дмитрівської сільської ради земельна ділянка передана до земель запасу Дмитрівської сільської ради, а з 2012 року земельною ділянкою користуються 13 фізичних осіб, яким така ділянка була передана відповідно до рішень Дмитрівської сільської ради.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з того, що наведені скаржником обґрунтування визначеної ним підстави для касаційного оскарження судових рішень - пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС не є достатніми для відкриття касаційного провадження.

Так, з огляду на предмет спору у цій справі, питання правомірності дій контролюючого органу щодо відмови у прийнятті уточнюючих декларацій виходить за межі доказування у цій справі. Обставини, які сформували зміст правовідносин, полягають у наявності у відповідача несплаченого податкового боргу за самостійно задекларованими податковими деклараціями.

Про порушення судами норм 54, 59, 95 ПК України, які регулюють питання узгодження податкових зобов`язань, набуття ними статусу податкового боргу, і як наслідок, вчинення дій контролюючим органом з його погашення шляхом звернення до суду з відповідним позовом, у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, касаційна скарга не містить.

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої наявний висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову або заперечень на нього, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Скаржник посилається на те, що податковий борг виник внаслідок протиправних дій контролюючого органу щодо неприйняття уточнюючих податкових декларацій. Разом з тим, судові рішення, а так само і зміст касаційної скарги, не містять відображення обставин звернення відповідача до суду з відповідним позовом про визнання таких дій контролюючого органу протиправними, а касаційна скарга надходить до суду без справи, у зв`язку з чим у суду касаційної інстанції відсутня можливість встановити підставність застосування до спірних правовідносин наявних правових позицій Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу із викладенням обставин, які на переконання відповідача, свідчать про можливість застосування наявного правового висновку до спірних правовідносин у справі, у якій подається касаційна скарга. Також, зміст касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі, з наданням копії відзиву на позов, апеляційної скарги, копій уточнюючих декларацій та листа ГУ ДФС від 01.03.2019 №7430/10/10-36-54-05.

Колегія суддів звертає увагу на необхідність врахування скаржником, що відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх помилкове (некоректне) визначення, а так само визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику часу на усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АТЕК» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі №640/3747/19 за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Приватного акціонерного товариства «АТЕК» про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- для надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі, а її доводи мають узгоджуватись з фактичними обставинами справи з наданням документів, які це підтверджують, зокрема, копії відзиву на позов, апеляційної скарги, копій уточнюючих декларацій та листа ГУ ДФС від 01.03.2019 №7430/10/10-36-54-05.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак В.П. Юрченко