Справа № 344/4938/20
Суддя: Ковалюк І. П.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4938/20
Провадження № 2-а/344/209/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Ковалюк І.П.,

секретаря Караїм Ю.В.,

представника позивача Помазановської О.І., представника відповідача Грінченка Д.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 333987 від 25.03.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у сумі 425,0 грн., а провадження по справі закрити.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено те, що 25.03.2020 року о 16 год.09 хв. він, керуючи автомобілем «Ауді А4» р.н.з. НОМЕР_1 , в м. Івано-Франківську по вул. Гординського,8 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3,34, не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «г'» Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення незаконною, так як при прийнятті постанови працівником поліції було порушено його право на захист, не роз`яснено його права і обов`язки, не надано можливості скористатися допомогою адвоката. Крім того, зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки.

Так, ним було надано інспектору посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ він відмовилася надати, оскільки згідно вимог п.п. 21.2 ст, 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється Відповідними підрозділами Національної поліції при складай» протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Незважаючи на це, не притягаючи його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (протокол не складався) - зокрема правил зупинки та стоянки ТЗ, як стверджував інспектор та як зазначено в постанові серії ДП18 № 333987 від 25.03.2020 року - його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. За таких обставин він вважає, що є усі підстави для скасування постанови і закриття провадження у справі.

Також зазначає, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №333987 від 25.03.2020 року ним отримано тільки 30.03.2020 року рекомендованим поштовим відправленням за № 073, а тому просить поновити строк на оскарження вказаної постанови.

26.05.2020 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що 25.03.2020 року інспектор взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Курій Володимир Богданович перебуваючи в складі екіпажу під час патрулювання, по вул. Гординського в м. Івано-Франківську, помітив транспортний засіб - Ауді А4, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив норми ПДР України, а саме здійснив зупинку/стоянку в зоні дії заборонного дорожнього знаку 3.34 ПДР України. Інспектор підійшовши до ТЗ Позивача, представився відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про те, що ним (Позивачем) порушено вимоги дорожнього заборонного знаку 3.34 ПДР України, а саме здійснив зупинку/стоянку ТЗ в зоні де діє вищевказаний дорожній знак. Після виконання вимог, передбачених ст. 18 та ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», Відповідач пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, на право користування та керування ТЗ передбачених п.п. «а», «б», «ґ» п. ПДР. Водієм виявився Позивач, який частково виконав законні вимоги Відповідача. На законну вимогу поліцейського пред`явити наявність полісу страхування, посвідчення водія та тех.паспорта Позивач пред`явив перелічені документи, що підтверджують право користування та керування ТЗ, окрім страхового полісу. Після оголошення про початок розгляду справи інспектор зачитав Позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектором після розгляду адміністративної справи, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 333987 від 25.03.2020 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн., та оголошено її зміст. Як зазначено у відзиві, в змісті позовної заяви Позивач стверджує, що він не порушував норми ПДР, однак в наявності до даного відзиву долучений додаток в якості доказу, а саме оптичний диск, який спростовує дані ствердження Позивача, та доводить той факт, що Позивач своїми ствердженнями, що він не порушував ПДР, свідомо вводить суд в оману, оскільки на вищевказаному оптичному диску міститься відео-файл, при перегляді якого чітко видно зафіксований факт адміністративного правопорушення Позивачем, а саме переглядається момент стоянки ТЗ Позивача в зоні дії дорожнього заборонного знаку 3.34 ПДР України. Із посиланням на ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» зазначає, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім цього, водій має виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. Згідно з ст. 53 Закону №1961-ІV посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням ПДР. перевіряють документи водія ТЗ, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, у Відповідача виникли обгрунтовані підстави для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, із накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП де зазначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Окремої уваги заслуговує той момент, що при перевірці страхового полісу на ТЗ Позивача із д.н.з, НОМЕР_1 , станом на 25.03.2020, тобто в момент вчинення правопорушення Позивачем, по базі МТСБУ, страхового полісу не знайдено. В задоволені позовних вимог просили відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов з мотивів, викладених в ньому. При огляді відеозапису в судовому засіданні просила звернути увагу на те, що поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 прав передбачених ст.268 КУпАП, а просто заповнено бланк постанови про притягнення до відповідальності та повідомлено про можливість оскарження даної постанови.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову заперечив в повному обсязі та просив у його задоволені відмовити, посилаючись на викладі у відзиві обставини та заперечення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови серії ДП18 № 333987 від 25.03.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором роти № 2 взводу 1 БУПП в Івано-Франківській області Курій В.Б., встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Audi А4 р.н. НОМЕР_1 , 25.03.2020 року о 16 год. 09 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Гординського, 8, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «г'» Правил дорожнього руху України (Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: «г'» чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019))

У зв`язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом ст. 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. п. а) п. 2.4ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Пунктом 2.1ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: a) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено», передбачено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач, як уповноважена особа підрозділу Національної поліції на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у встановлених законом випадках.

Відповідно до ст. 21 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», а саме: при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема 1 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, виявлене правопорушення має бути зафіксовано у будь-який спосіб передбачений статтею 251 КУпАП, зокрема відеозаписом. Відсутність відеозапису або будь-якого іншого доказу не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження скоєння позивачем порушення вимог п. 2.1«г'» ПДР, інспектором патрульної поліції надано до відео фіксацію, з якого вбачається, що авто міль зупинився під заборонений знак, однак постанова складена за відсутністю у водія чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

До випадків процедури скороченого провадження законом віднесено вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до відеозапису, який наданий представником відповідача до відзиву, позивач ОСОБА_1 оспорював допущене порушення та просив розглядати справу про адміністративне правопорушення з участю адвоката, тому, зважаючи на притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зафіксованого не у автоматичному режимі, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та розглянути відповідну справу за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, зокрема, у приміщенні Управління патрульної поліції з участю адвоката. Недотримання відповідної умови призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, що передбачений законами, необґрунтовано, без дотримання вимог ст. 33, 279 КУпАП, без урахуванням права особи на захист та участь у процесі прийняття рішення захисника, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Власне, стаття 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, зокрема, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази на підтвердження події і складу правопорушення в діях позивача, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач однією із вимог ставив стягнення з відповідача понесених судових витрат та зазначав орієнтований їх розмір 3000 грн..

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні документального підтвердження витрат на правову допомогу, докази відповідності витрат критерію співмірності та розумності, а також обсягу наданих послуг та виконаних робіт, відтак, у цій частині вимог позивача слід відмовити.

Керуючись «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 19, 55 Конституції України; Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»; статтями 33, 121, 126, 251, 258, 268, 278,283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 333987 від 25.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП, та провадження закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Ковалюк І.П.