Справа № 420/6673/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/6673/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенко О. В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Пономарьової Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовною заявою до Одеської міської ради в якому просив:

- визнати рішення Одеської міської ради № 4725-VІІ від 12.06.2019 року «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) незаконним та скасувати;

- зобов`язати Одеську міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення міської ради про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийнято з порушенням законодавства та є незаконним. На думку позивача, отримавши за договорами дарування нерухомість, останній фактично отримав у користування і земельну ділянку, яка в договорах прописана, як мостіння та огорожа. Позивачем також зазначено, що його звернення до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є кроком оформлення документів на землю, в якому йому безпідставно відмовлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано рішення Одеської міської ради № 4725-VІІ від 12.06.2019 року «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) протиправним та скасовано його.

Зобов`язано відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, які не передбачені законодавством. Також, суд оцінюючи оскаржене рішення на предмет його правомірності у контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, виходив з того, що втручання не було законним, оскільки, не ґрунтувалось на підставах, визначених чинним національним законодавством.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій відповідач не погоджується з рішенням суду, та вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Одеська міська рада зазначає, що невідповідність місця розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , була встановлена компетентним органом Одеської міської ради з розгляду вказаного питання, на підставі чого колегіальним органом місцевого самоврядування в межах своїх повноважень прийнято обґрунтоване рішення про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передбачено ст. 118 ЗК України та свідчить про законність і обґрунтованість рішення міської ради. До того ж, відповідач вказує, що позивач просить відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою для будівництва та обслуговування жилого будинку, в той час як ОСОБА_1 є власником сааме нежитлових будівель та споруд.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу № 390 від 24.12.2007 року, Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради продала Приватному підприємству «АЛЕКС» індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилої будівлі та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з нежилої виробничої будівлі літ. «А», загальною площею 152, 0 кв.м., № 1,2- огорожа, мостіння -1, на земельній ділянці площею 620 кв.м., що знаходиться у фактичному користуванні, документи на яку не оформлені.

Відповідно до договору дарування від 01.07.2015 року, укладеного між ПП «АЛЕКС» та ОСОБА_1 , останній прийняв у власність 1/2 частку нежилої будівлі та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування від 03.07.2015 року Приватне підприємство «АЛЕКС» передав безоплатно у власність ОСОБА_1 1/2 частку нежилої будівлі та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з нежилої виробничої будівлі літ. «А», загальною площею 152,0 кв.м., № 1,2- огорожа, мостіння І.

12 березня 2019 року, позивач звернувся до Одеської міської ради для отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перейшла до нього відповідно до наведених вище договорів дарування.

Рішенням Одеської міської ради № 4725-УІІ від 12.06.2019 року «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З додатку № 2 до названого вище рішення ОМР вбачається, що підставою для відмови стало: «невідповідність ст. 118 Земельного Кодексу України. Не відповідає зонінгу. Проектна зона багатоквартирної житлової та громадської забудови Ж-5п, де не передбачено індивідуальне житлове будівництво. Лист УАМ від 23.04.2019 року № 01- 11/1099-132ОП.».

Правові засади та порядок надання громадянам безоплатно у власність земельних ділянок із земель комунальної власності визначені положеннями земельного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому слід врахувати, що згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Приписами ч. 1 та ч. 4 ст. 16 вказаного Закону встановлено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Затвердження оновленої містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється згідно із статтями 17, 18 та 19 цього Закону.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до ст. 18 Закону план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Вимогами ст. 19 вказаного Закону встановлено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Отже, наявність детальних планів та планів зонування є обов`язковою умовою у разі надання земельних ділянок, які будуть використовуватися для розміщення об`єктів будівництва, і в свою чергу законність та обґрунтованість вибору місця розташування земельної ділянки визначається саме з урахуванням обов`язковості дотримання вимог такої містобудівної документації, що прямо зазначено в ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Як убачається з матеріалів справи, 2 березня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради із заявою щодо отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

З метою перевірки відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації, департаментом комунальної власності Одеської міської ради направлено відповідний запит на адресу департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради як уповноваженому органу міської ради з архітектури та містобудування.

Листом від 23.04.2019 року № 01-11/1099-132 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради надано Одеській міській раді відповідь, зі змісту якої вбачається, що місце розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, не відповідає плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016 року № 1316-УІІ, оскільки вказана територія визначена як зона змішаної житлової забудови та громадської забудови Ж-5 (Ж-5п, Ж-5р) та призначена для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю вище ніж п`ять поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського та районного значення.

З урахуванням наведеного вище висновку, на пленарному засіданні сесії міської ради, яке відбулося 12.06.2020 року, рішенням Одеської міської ради № 4725-VІІ вирішено відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстави невідповідності місця розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Окрім цього, департамент архітектури та містобудування Одеської міської

ради листом від 05.12.2019 року № 01-11/5266 повідомив відповідача про те, що відповідно до генерального плану м. Одеса, затвердженого рішенням Одеської міської

ради від 25.03.2015 року № 6489-УІ, земельна ділянка, яка розташована за

адресою: АДРЕСА_1 , позначена як територія багатоквартирної житлової забудови (за рахунок реконструкції територій) (а. с. 93).

До того ж, зазначена земельна ділянка входить до меж детального плану території в межах вул. Михайла Грушевського, вул. Бугаївської, вул. Будівельної , пров. Будівельного та залізничної колії у м. Одесі, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.12.2018 року № 556, відповідно до якого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, передбачено розміщення на згаданій ділянці місця для зберігання автотранспорту.

В матеріалах справи також міститься Пояснювальна записка до плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, у якій зазначено, що Зона Ж-5 призначена для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю вище ніж п`ять поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського та районного значення.

Переважні види використання:

1) багатоквартирні, вище ніж п`ять поверхів, житлові будинки.

Супутні види використання:

1) вбудовані, підземні, напівпідземні гаражі та відкриті стоянки;

2) відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку відповідно ДБН 360-92**;

3) адміністративні споруди, офіси;,

4) комунальні підприємства по обслуговуванню та експлуатації житлового фонду.

5) індивідуальні житлові будинки, що існували на території зони на момент розроблення Зонінгу;

6) гуртожитки;

7) бібліотеки;

8) виставкові зали, музеї;

9) клубні приміщення багатоцільового та спеціалізованого призначення;

10) приміщення для занять спортом;

11) дитячі дошкільні установи;

12) навчально-виховні комплекси;

13) загальноосвітні школи;

14) поліклініки, центри народної медицини, кабінети лікарів, що займаються практикою, аптеки;

15) парки, сквери, бульвари;

16) підприємства громадського харчування;

17) об`єкти соціально побутового обслуговування;

18) відділення банків;

19) юридичні контори;

20) відділення зв`язку, поштові відділення;

21) магазини торговою площею до 200,0 m2;

22) малі архітектурні форми декоративно-технологічного призначення;

23) майданчики у внутрішньодворових просторах - дитячі, відпочинку, спортивні, господарські.

Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження):

1) спортивні зали;

2) культові споруди;

3) готелі;

4) багатоповерхові гаражі;

5) пожежні депо;

6) об`єкти автомобільного сервісу, станції технічного обслуговування та заміни мастила, автомийки, окремо розташовані автозаправні станції та автозаправні комплекси з приміщеннями сервісного обслуговування водіїв роздрібної торгівлі та швидкого харчування відповідно до п.п. 7.55*, 7.56* ДБН 360-92**) при розміщенні вздовж магістральних вулиць та при дотриманні санітарних розривів від споруд переважного та супутнього видів використання (а. с. 98-105).

Відтак, наведене дає підстав апеляційному суду дійти висновку, що місце розташування бажаної ОСОБА_1 земельної ділянки суперечить вимогам містобудівної документації м. Одеси, що в силу частини 7 статті 118 ЗК України є безумовною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому, судом першої інстанції помилково покладено в основу свого рішення посилання на норму ч. 4 ст. 83 ЗК України, яка передбачає перелік випадків щодо заборони передачі земельних ділянок із земель комунальної власності у приватну власність, оскільки предметом даного спору є саме відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації у розумінні приписів ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідним наголосити, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.12.2007 року № 390 територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради продала ПП «АЛЕКС» індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилої будівлі та споруд за адресою: АДРЕСА_1, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 620 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні та документи на яку не оформлені.

Разом з цим, пп. 5.4.2. вказаного договору встановлено, що Покупець (ПП «АЛЕКС») зобов`язаний не проводити реконструкцію, розширення, ремонт, зміну цільового призначення об`єкта нерухомості без узгодження з органами архітектури та містобудування міської ради; забезпечити належну експлуатацію об`єкта нерухомості, яка гарантує надійність будівельних конструкцій; приймати участь у благоустрої прилеглої території.

Умовами пп. 5.4.6 Договору купівлі-продажу визначено також, що Покупець (ПП «АЛЕКС») зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту одержання акта приймання-передачі подати документи до Управління земельних ресурсів для оформлення дольової участі в землекористуванні.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо оформлення речового права на земельну ділянку, а також документів про зміну цільового призначення відповідних нежилих будівель та споруд, придбаних ПП «АЛЕКС» за договором купівлі-продажу за вказаною адресою.

Надалі, відповідно до договорів дарування від 01.07.2015 року та від 03.07.2015 року, укладених між ПП «АЛЕКС» та ОСОБА_1 , останній прийняв у власність нежилі будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, звертаючись до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач просить відвести останню для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в той час як за договорами дарування від 01.07.2015 року та від 03.07.2015 року ОСОБА_1 було подаровано частки саме нежитлової будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку колегії суддів, наведена вище обставина повинна була також враховуватить відповідачем при прийнятті оскарженого рішення про відмову у наданні на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що виразилось в невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 11 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.