Справа № 569/10732/20
Суддя: Бучко Т. М.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Ільїна В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2744089 від 26 червня 2020 року в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою серії ЕАМ № 2744089 від 26 червня 2020 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що виразилося в користуванні мобільним телефоном під час керування транспортним засобом. Наведені в постанові фактичні дані вчиненого правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи. Вона не користувалася мобільним телефоном під час руху автомобіля, оскільки в той момент автомобіль не рухався. Разом з нею в автомобілі перебували свідки події, однак їхні пояснення та її пояснення як водія залишилися поза увагою. До постанови не додано жодного доказу на підтвердження вчиненого правопорушення, а сама постанова винесена з порушенням вимог ст.283 КУпАП.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст.268, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

4 серпня 2020 року судом отримано відзив на адміністративний позов. У відзиві представник відповідача позов не визнав та зазначив, що 26 червня 2020 року о 17 годині 13 хвилин по вул.С.Бандери, 14а в м.Рівне позивач, керуючи транспортним засобом, користувалася засобами зв`язку, тримаючи їх в руках, а саме розмовляла по мобільному телефону. За порушення ПДР була зупинена поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Єфімець Я.С. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, якими вона обґрунтувала свій позов. Викладені висловлювання позивача у позові не відповідають дійсності та є такими, що вводять суд в оману. Розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст.279 КУпАП. Надані відеозаписи підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи будь-яких клопотань позивачем не було заявлено, жодних переконливих доводів своєї невинуватості не надано. З відеозапису вбачається, що в салоні транспортного засобу, окрім позивача, нікого не було. Позивач під час розгляду справи пояснила, що розмовляла по телефону з донькою. Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП, крім того, в ній вказано технічний пристрій, на який проводився відеозапис.

В судовому засіданні представник позивача просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням, враховуючи обставини, за яких здійснювалася фіксація правопорушення, відсутність шкоди та нетривалість порушення. Позивач не заперечує, що дійсно тримала в руках мобільний телефон, але вважає це порушення малозначним.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3, ч.9 ст.205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 26 червня 2020 року поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Єфімець Я.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2744089, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 червня 2020 року о 17 год. 13 хв. в м.Рівне по вул.С.Бандери, 14а водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляла по мобільному телефону, чим порушила вимоги п.2.9д ПДР.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина друга статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( із змінами та доповненнями).

Згідно п.2.9д Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

На обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачем надано як доказ відеозапис реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного.

З відтвореного судом відеозапису з місця події встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом Audi Q5, під час руху автомобіля користувалася мобільним телефоном, тримаючи його у руці. Таким чином, твердження позивача про те, що в момент користування мобільним телефоном автомобіль не рухався спростовується дослідженими судом доказами.

Крім того, з відеозапису реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного, встановлено, що в салоні автомобіля на момент вчинення адміністративного правопорушення позивач перебувала сама.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.4 ст.161 КАС України).

Разом з тим, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122. В той же час, стороною відповідача надано відеозапис, який підтверджує викладені в постанові обставини.

Позивачу під час розгляду справи були роз`яснені її права та можливість користуватися ними. З боку поліцейського не здійснювалося будь-яких перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Позивачу ніщо не заважало скористатися своїми правами, в тому числі й правом на подання доказів та користування юридичною допомогою адвоката, для реалізації яких вона повинна була їх озвучити поліцейським, однак, жодної заяви чи клопотання позивачем під час розгляду справи заявлено не було.

Суд зауважує, що під час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення позивач не заперечувала факту користування мобільним телефоном. Визнання цього факту позивачем підтвердив і представник позивача в судовому засіданні.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою ст.283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Застосовуючи оскаржуваною постановою до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу, відповідач виходив з того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, користувалася засобом зв`язку, тримаючи його у руці, а саме розмовляла по мобільному телефону. Встановлені відповідачем обставини свідчать про порушення позивачем п.2.9д Правил дорожнього руху та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з місця події.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за порушення вимог Правил дорожнього руху.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови з мотивів відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, наданий відповідачем відеозапис з місця події може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.72, 73, 74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, суд вважає за можливе прийняти до уваги наданий відповідачем відеозапис, на якому зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, є доказами в адміністративній справі, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що, приймаючи оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Єфімець Я.С. діяв у межах повноважень, а тому підстави для скасування постанови відсутні, в зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Щодо покликання представника позивача на малозначність вчиненого позивачем правопорушення та клопотання про застосування до позивача стягнення у вигляді попередження або звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, то суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною другою статті 122 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за правопорушення, вчинене позивачем, передбачено лише один захід стягнення - накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, суд позбавлений можливості змінити захід стягнення на більш м`який (попередження).

Відповідно до приписів ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Таким чином, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі на підставі ч.2 ст.122 КУпАП, є виключною компетенцією уповноваженого органу - працівників органів і підрозділів Національної поліції.Сфера застосування ст.22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган (посадову особу), уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку - поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_2 ).

Звільнити позивача від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення суд не вправі, оскільки таким чином втрутиться в дискреційні повноваження відповідача та вийде за межі своєї компетенції.

На підставі наведеного та керуючись ст.9, 77, 90, 139, 244- 246, 255, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого адміністративного апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3; .

Суддя :