Справа № 240/3213/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/3213/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 08.04.2014 по 02.08.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а за період з 08.04.2014 по 02.08.2014 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Здійснивши перевірку позовної заяви на її відповідність вимогам ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суддя встановила, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з пропуском шестимісячного строку звернення, визначеного ст. 122 КАС України. У зв`язку з цим, було винесено ухвалу від 16 березня 2020 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано строк для подання до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

31 липня 2020 року до суду на виконання вимог вищезазначеної ухвали надійшла заява, в якій позивач вказав, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин, а тому просив його поновити. В обґрунтування заяви зазначив, що не має юридичної освіти та не знає особливостей законодавства, у зв`язку з чим він не міг знати, що його права порушуються, тобто, що розмір виплат відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а, які були виплачені йому 23.07.2019, не відповідає вимогам законодавства, а саме Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплата". Більш того, оскільки при виплаті перерахованої пенсії відповідач не надавав йому жодного розрахунку, він не мав можливості дізнатися, що компенсація втрати частини доходів йому виплачена не була. Крім того наголосив, що про наявність у нього права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії, йому стало відомо лише лютому 2020 року після отримання відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.02.2020 з відмовою виплатити вказану компенсацію втрати частини доходів.

Розглянувши зазначену заяву, суд встановив наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стала невиплата йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої за період з 08.04.2014 по 02.08.2014 на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а.

Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів (в тому числі й пенсії), нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст. 4 Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається та не заперечується позивачем, що сума нарахованої ОСОБА_1 на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а пенсії за період з 08.04.2014 по 02.08.2014 в розмірі 18978,84 гривень була виплачена йому 23 липня 2019 року. Однак, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вищезазначеної пенсії йому 23 липня 2019 року виплачена не була.

Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, суд вважає, що саме з моменту виплати ОСОБА_1 пенсії без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, позивач дізнався (мав реальну можливість дізнатися) про порушення своїх прав Головним управлянням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відтак, перебіг строку звернення до адміністративного суд почався для позивача 24 липня 2019 року, тобто з наступного дня після виплати йому пенсії без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати та закінчився 24 січня 2020 року, після спливу шестимісячного строку, з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права на виплату компенсації втрати частини доходів.

Водночас, з вказаним адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 11 березня 2020 року, що свідчить на користь висновку про пропуск позивачем, встановленого ст. 122 КАС України, строку на звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, на виконання вимог ч. 1 ст. 121 КАС України 31 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного ним процесуального строку звернення до суду.

Розглянувши вказану заяву, суд встановив, що поважність причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду ОСОБА_1 обґрунтовує відсутністю у нього юридичної освіти та незнанням особливостей законодавства.

З даного приводу суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, поважність причин пропуску строку звернення до суду не може бути пов`язана з тим, що позивач не має юридичної освіти та не знає законодавства, оскільки така обставина не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання позову до суду.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах визначеного законодавством строку.

Щодо доводів позивача з приводу того, що при виплаті йому перерахованої пенсії відповідач не надавав жодного розрахунку про виплачені йому суми, а тому про порушення свого права на отримання компенсації втрати частини доходу він дізнався лише після отримання у відповідь на свою заяву від 23.01.2020 відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у виплаті йому вказаної компенсації, оформленої листом від 18.02.2020 №418-271/К-02/8-0600/20, суд зазначає наступне.

З наявної у матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 від 23.01.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вбачається, що звертаючись до відповідача із вказаною заявою позивач не запитував інформацію про те чи включали виплачені йому на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а кошти в розмірі 18978,84 гривень компенсацію втрати частини доходу. Звертаючись із вказаною заявою позивач просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Народицького районного суду Житомирської області від 03.11.2014 у справі №284/1893/14-а.

Вказане підтверджує, що на момент звернення до відповідача із заявою від 23.01.2020 ОСОБА_1 була обізнана про невиплату їй компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати ніж з 23 липня 2019 року, та вважати строк звернення до суду не пропущеним або пропущеним, але з поважних причин, ні позовна заява, ні додані до неї матеріали, а ні заява про поновлення пропущеного строку - не містять.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Таким чином, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, а на обґрунтування заяви про поновлення строку звернення ним не наведено жодних поважних причин його пропуску, суд дійшов до висновку про наявність підстав повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович