Справа № 813/1851/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 813/1851/16 пров. № А/857/5523/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Глушко І.В.

секретар судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року (головуючий суддя Мосакль Р.М., м.Львів, письмове провадження) у справі № 813/1851/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання незаконними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Мізол (далі ТзОВ Мізол, позивач) звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - відповідач) з вимогою визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення -рішення від 05.05.2016:

- № , яким на підставі статті 126 ПК України за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 35370 грн., визначено штраф у розмірі 20 % в сумі 7074 грн.;

- № , яким на підставі статті 126 ПК України за затримку на 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 4784 грн. визначено штраф у розмірі 10 % в сумі 478,40 грн.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що висновки акта Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними, а висновок про те, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеної суми авансового внеску з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями є помилковими.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду № 813/1851/16 від 27.09.2016 адміністративний позов ТзОВ Мізол задоволено повністю, суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 05.05.2016 № та від 05.05.2016 № .

Львівський апеляційний адміністративний суд 07.03.2017 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 467,90 гривень, розподілу судових витрат скасував та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовив. В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 залишив без змін.

За наслідками розгляду касаційної скарги ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийняв постанову від 18.04.2019, відповідно до якої постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 скасував, справу направив на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 05.05.2016 № та №;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач не надав доказів, які б підтверджували сплату авансових внесків за Івано-Франківську філію ТОВ Мізол за січень-лютий 2013 року, а перша сплата таких внесків здійснена 28.03.2013. Відповідач на спростування твердження позивача щодо неможливості встановлення порушення проведенням камеральної перевірки вказав, що норми ПК України (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) визначають на підставі яких даних проводиться камеральна перевірка, а не які питання цією перевіркою висвітлюються.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на зайнятість в іншому судовому процесі, яке, на переконання колегії суддів задоволенню не підлягає через відсутність будь-яких доказів на його обґрунтування

Відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом з матеріалів справи 15.04.2016 ДПІ в м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області провело камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ Мізол за відокремлений підрозділ Івано-Франківської філії ТОВ Мізол за податковий період 2013-2014 роки. Як правову підставу проведення перевірки зазначено підпункти 1911.1, 1911.2 пункту 191.1 статті 19, підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України. За результатами перевірки складено акт №1336/09-15-12-04-15/35383505 (далі акт перевірки).

У висновках акта зазначено, що ТОВ Мізол порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання (авансового внеску) з податку на прибуток протягом строків, визначених пункту 57.1 статті 57 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийняла податкові повідомлення рішення від 05.05.2016:

- № , яким на підставі статті 126 ПК України за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 35370 грн., визначено штраф у розмірі 20 % в сумі 7074 грн.;

- № , яким на підставі статті 126 ПК України за затримку на 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 4784 грн. визначено штраф у розмірі 10 % в сумі 478,40 грн.

З вказаними рішеннями позивач не погоджувався, відтак звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку що фіксація контролюючим органом в квітні 2016 року в акті камеральної перевірки позивача обставин, які не охоплювалися її предметом (питання щодо своєчасності сплати грошових зобов`язань) прямо суперечить ПК України, оскільки це питання могло бути предметом лише документальної перевірки. Водночас проведення документальної перевірки передбачає застосування відмінних процедур, що серед іншого гарантують безпосередню участь платника податків - повідомлення про проведення перевірки, дослідження первинних та облікових документів, можливість участі посадових осіб платника податків в процесі перевірки, їх право подавати пояснення, а за наслідками складення акта документальної перевірки подавати заперечення тощо. Тому проведення 15.04.2016 камеральної перевірки з виходом за межі її предмету, визначеного пп. 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, та покладення в основу оскаржених податкових повідомлень рішень від 05.05.2016 № та № висновків такої перевірки свідчить про очевидну протиправність таких податкових повідомлень рішень, а відповідно перевірка судом правильності нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях рішеннях від 05.05.2016 № та № немає жодного правового значення для вирішення справи по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства Суд застосовує норми ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 ПК України закріплено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21.12.2016 № 1797-VIII (який набрав чинності з 01.01.2017) пункт 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 ПК України врегульовано порядок проведення камеральної перевірки. Згідно з пунктом 76.1. цієї статті камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до пункту 76.2. статті 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При прийнятті цього рішення суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- … системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють. Натомість до 01 січня 2017 року (до внесення змін до статті 75 Податкового кодексу України) питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів були предметом документальної перевірки, якій властиві зовсім інші ознаки в залежності від її виду (виїзна, невиїзна, планова, позапланова), постанова від 10.05.2018 по справі №826/1975/17;

- протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки. […] під час проведення камеральної перевірки (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. […] Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків, постанови від 26.06.2018 по справі №826/18513/16, від 04.08.2019 по справі №826/14101/16.

Як видно з матеріалів справи в квітні 2016 року контролюючий орган провів камеральну перевірку податкової звітності ТОВ Мізол за відокремлений підрозділ Івано-Франківську філію ТОВ Мізол щодо своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2013-2014 роки. Камеральна перевірка проводилась на підставі підпункту 1911.1, 1911.2 пункту 191.1 статті 19, підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, результати камеральної перевірки оформлені актом №1336/09-15-12-04-15/35383505 від 15.04.2016. В акті перевірки податковий ревізор встановив порушення платником податків термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання (авансового внеску) з податку на прибуток протягом строків, визначених пункту 57.1 статті 57 ПК України, та такі порушення оформлені у вигляді таблиці.

Аналіз норм ПК України, які визначають предмет камеральної перевірки, та які діяли на час проведення перевірки податковим органом (квітень 2016 року) в межах спірних правовідносин свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

До 31.12.2016, тобто до набрання чинності змінами, внесеними до статті 75 ПК України Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів могло бути предметом дослідження в межах документальної перевірки, якій властиві зовсім інші ознаки, підстави та процедура проведення залежно від її виду (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

Оцінюючи акт камеральної перевірки на предмет належності та достатності для нарахування платнику податків грошових зобов`язань по податку на прибуток підприємства у формі штрафних (фінансових) санкцій на підставі статті 126 ПК України, та враховучи зазначені вище міркування колегія суддів вважає, що недотримання податковим органом порядку призначення та проведення документальної планової/позапланової перевірки на виконання вимог статей 77, 78, 79 ПК України свідчить про порушення контролюючим органом способу реалізації владних управлінських функцій, а також про відсутність правових наслідків проведеної 15.04.2016 камеральної перевірки ТзОВ Мізол, оскільки на час її проведення така не охоплювала питання своєчасності сплати платником податків грошових зобов`язань. Такий висновок суду відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 10.05.2018 по справі №826/1975/17, від 18.02.2019 по справі №811/1313/16, від 11.04.2019 по справі №826/2139/18.

З огляду на це судом першої інстанції вірно зазначено, що фіксація контролюючим органом в квітні 2016 року в акті камеральної перевірки позивача обставин, які не охоплювалися її предметом (питання щодо своєчасності сплати грошових зобов`язань) прямо суперечить ПК України, оскільки це питання могло бути предметом лише документальної перевірки. Водночас проведення документальної перевірки передбачає застосування відмінних процедур, що серед іншого гарантують безпосередню участь платника податків - повідомлення про проведення перевірки, дослідження первинних та облікових документів, можливість участі посадових осіб платника податків в процесі перевірці, їх право подавати пояснення, а за наслідками складення акта документальної перевірки подавати заперечення тощо. Тому проведення 15.04.2016 камеральної перевірки з виходом за межі її предмету, визначеного пп. 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, та покладення в основу оскаржених податкових повідомлень рішень від 05.05.2016 № та № висновків такої перевірки свідчить про очевидну протиправність таких податкових повідомлень рішень, а відповідно виключає необхідність проведення перевірки правильності здійснених відповідачем нарахування .

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній ним у ході розгляду справи в суді першої інстанції до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами. При цьому апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга містить лише опис обставин справи та подеякі покликання на норми матеріального права, які в цілому не зумовлюють висновку про безпідставність чи необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі № 813/1851/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко