Справа № 160/2467/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року Справа № 160/2467/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.,
представника позивача Панковській Е.П.
03 березня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі Дніпропетровського управління ОВПП ДПС до товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване виробниче підприємство Криворіждорвибухпром, у якій позивач просить стягнути податковий борг з товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване виробниче підприємство Криворіждорвибухпром за рахунок коштів, які перебувають на рахунках у обслуговуючих банках, та за рахунок готівки, що належить підприємству в загальній сумі 365 400,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На адресу суду 31.03.2020 року від офісу великих платників податків Державної податкової служби надійшла заява про продовження терміну на усунення недоліків у справі № 160/2467/20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року клопотання офісу великих платників податків Державної податкової служби про продовження процесуального строку для усунення недоліків задоволено, продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
На адресу суду 21.04.2020 року від офісу великих платників податків Державної податкової служби надійшла заява про продовження терміну на усунення недоліків у справі № 160/2467/20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року клопотання офісу великих платників податків Державної податкової служби про продовження процесуального строку для усунення недоліків задоволено, продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
На виконання умов ухвали 06.03.2020 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмінстративного суду від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмінстративного суду від 22 червня 2020 року судом вирішео подальший рохгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 14 липня 2020 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 30.07.2020 року.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року на адресу суду від відповідача 07 липня 2020 року надійшли пояснення на позовну заяву.
Відповідно до п.101.2 статті 101 Податкового кодексу України податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності розуміється як «безнадійний податковий борг», а відтак з часу податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому числі й винеесної податкової вимоги.
У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, поовні вимоги просила задоволити в повному обсязі.
Представник відпвоідача в судове асідання не прибув, надав до суду клопотання про розгялд справи без його участі.
Суд, засліхавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Криворізькою південною об`єднаною державною податковою інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» (далі - ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром») з питань порушення платником податків п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік, за результатами чого складений акт від 30.07.2015 № 101/22.03/34440022.
Згідно з висновками означеного акта, перевіркою встановлено порушення пп. 39.4.2 п. 39.4, п.п. 39.2.1.1 та пп.39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України - ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» звіт про контрольовані операції за 2014 рік до державного податкового органу не подано та контрольовані операції з ТОВ «Укрвибухтехнологія» на загальну суму 207574740,10 грн. не задекларовано.
Означені висновки контролюючого органу обумовлені тим, що протягом 2014 року позивачем здійснювалося придбання товарів у ТОВ «Укрвибухтехнологія», у той же час, ТОВ «Укрвибухтехнологія» здійснювало реалізацію товарів на експорт згідно контрактів, укладених із ЗАТ «Полімерсервіс» за експортною ставкою ПДВ - 0 %. Оскільки ТОВ «Укрвибухтехнологія» є засновником ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» у статутному капіталі якого володіє часткою у розмірі 100 %, отже, вказані підприємства є пов`язаними особами. Проте, всупереч положенням пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України ТОВ «СВП «Криворіждорвибухпром» не подано звіт про контрольовані операції за 2014 рік
Постанови набрали законної сили 23.02.2017 року.
Надаючи оцінку доводам позивача, судом встановлено наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податкови кодексом України.
Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК) податкове законодавство ґрунтується на принципах, зокрема на принципі загальності оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 36.1, 36.2, 36.3 статті 36 ПК податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють функції, зокрема, щодо відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.
Згідно з підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» розуміється: податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1 пункту 101.2); податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку (підпункт 101.2.2 пункту 101.2); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2); податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (підпункт 101.2.4 пункту 101.2); податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (підпункт 101.2.5).
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цьогоКодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК, - у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Звернення контролюючого органу з позовом про стягнення податкового боргу відбулося вже по закінченню 1095 днів, а саме з порушенням строку встановленим ст. 102 Податкового кодексу України.
Аналізуючи зазначені норми закону, суд зробив висновок, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Отже, системний аналіз пунктів 102.1, 102.2 та 102.4 статті 102 Податкового кодексу України свідчить про те, що застосування строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, поширюється і на випадки порушення провадження у справі про стягнення відповідного податку, відповідно позовні вимоги контролюючого органу, повязані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні предявлятися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
Таким чином питання строку давності в даних правових висновках стосується строку звернення з позовом до суду.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі № 823/127/17.
Суд враховує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 241 - 246, 255. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 серпня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук