Справа № 200/444/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року справа № 200/444/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Блохіна А.А., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року (повний текст складено 02 червня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/444/20-а (суддя в 1 інстанції - Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними (дії) рішення щодо несплати страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві за минулий період з листопада 2014 року по квітень 2015 року та фактично припинених страхових виплат з травня 2015 року вітчиму позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання нарахувати заборгованість по страховим виплатам внаслідок нещасного випадку на виробництві за минулий період з листопада 2014 року по 20.01.2016 року, які належать ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та направити відповідну інформацію про наявну заборгованість зі страхових виплат за місцем відкриття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що її вітчим ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері була відкрита спадкова справа та приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.В. був направлений запит до Слов`янського відділення УВД ФСС у Донецькій області про отримання інформації про наявність нарахованих страхових виплат, які не було отримано потерпілим за життя.

Слов`янським відділенням УВД ФСС була надана відповідь від 28.02.2019 року, у якій вказано про те, що при житті вітчим (потерпілий на виробництві) перебував на обліку у Харцизькому міському ВУ ВД ФСС України у Донецькій області, як отримувач страхових виплат, безстроково. Згідно рішення адміністративної комісії ВД ФСС України від 01.11.2015 року ОСОБА_2 з 01.12.2015 року призупинено нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві у Харцизькому міському відділенні. У період з жовтня 2014 року та з березня 2015 року по квітень 2015 року ОСОБА_2 знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Краматорському міському відділенні УВД ФСС України в Донецькій області на підставі заяви та довідки ВПО і якому були виплачені страхові виплати за період з жовтня 2014 року та з березня 2015 року по квітень 2015 року, у травні 2015 року страхові виплати були припинені у зв`язку із закінченням дії довідки ВПО.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/444/20-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати заборгованість по страховим виплатам внаслідок нещасного випадку на виробництві за минулий період з грудня 2014 року по 21.01.2016 року, які належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що вітчим позивача ОСОБА_2 перебував на обліку як потерпілий на виробництві у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьк Донецької області, що знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З 01.11.2014 року раніше призначені виплати були припинені з причини відсутності первинної довідки внутрішньо переміщеної особи. З листопада 2014 року по день смерті ОСОБА_2 не звертався до органів Фонду за продовженням страхових виплат та з цієї причини не перебував на обліку у будь-якому відділенні Фонду як внутрішньо переміщена особа, тому страхові виплати з листопада 2016 року по 21.01.2016 року включно не нараховувались і відсутня будь-яка заборгованість за даний період перед потерпілим.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (арк.справи 14-16).

Колегією суддів встановлено, що матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (арк.справи 19).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , 10.12.1980 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прізвище дружини та чоловіка після укладення шлюбу « ОСОБА_3 » (арк.справи 22).

Таким чином, колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 був вітчимом позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Широке, м. Харцизьк помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (арк.справи 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Широке, м. Харцизьк померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (арк.справи 24).

Позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Крім того, у витязі зазначено про те, що до складу спадкового майна входить майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.справи 23).

Листом від 19.02.2019 року за № 171/02-14 приватному нотаріусу Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. було повідомлено про те, що потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку у Харцизькому міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до жовтня 2014 року.

Крім того повідомлено, що згідно рішення адміністративної комісії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 01.11.2015 року з 01.12.2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у Харцизькому міському відділенні. У період з жовтня 2014 року та з березня 2015 року по квітень 2015 року ОСОБА_2 знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області на підставі заяви та довідки ВПО, та якому були виплачені страхові виплати за період з жовтня 2014 року та з березня 2015 року по квітень 2015 року. У травні 2015 року страхові виплати ОСОБА_2 були припиненні у зв`язку із закінченням дії довідки ВПО. З травня 2015 року по день смерті ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа до відділень Фонду за поновленням щомісячних страхових виплат не звертався (арк.справи 26).

Листом від 07.10.2019 року № 03/Д-4531з-4303 позивачу було повідомлено, що для реалізації права на страхові виплати ОСОБА_2 повинен був переміститись на територію, підконтрольну органам державної влади України, отримати довідку ВПО та звернутись до робочих органів виконавчої дирекції Фонду із заявою про призначення (продовження) страхових виплат та з іншими документами. ОСОБА_2 за інформацією управління з листопада 2014 року, як ВПО до робочих органів виконавчої дирекції Фонду із відповідною заявою не звертався та не реалізував у встановленому нормативно - правовими актами порядку свого права на продовження страхових виплат, тому суми, що йому належали за життя та не виплачені Фондом - відсутні (арк.справи 28-29).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, суд апеляційної інстанції виходить з таких міркувань.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними (дії) рішення щодо несплати страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві за минулий період з листопада 2014 року по квітень 2015 року та фактично припинених страхових виплат з травня 2015 року вітчиму позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання нарахувати заборгованість по страховим виплатам внаслідок нещасного випадку на виробництві за минулий період з листопада 2014 року по 20.01.2016 року, які належать ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та направити відповідну інформацію про наявну заборгованість зі страхових виплат за місцем відкриття спадщини.

Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів померлого. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19) та від 03 квітня 2019 року в справі № 808/1346/18 (провадження № 11-1499апп18).

За приписами ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України регламентовано, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 239 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення із порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року та закриття провадження в справі із зазначенням, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/444/20-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/444/20-а - скасувати.

Провадження в справі № 200/444/20-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Арабей

А.А. Блохін