Справа № 140/7233/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

10 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/7233/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами письмового провадження питання про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась із позовом до Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26 червня 1992 року; зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26 червня 1992 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року позов задоволено; визнано протиправною відмову Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області у видачі неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорта громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ; зобов`язано Ратнівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області оформити та видати неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорта громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Представник позивача адвокат Хомич Р.В. 05 серпня 2020 року подав до суду клопотання про розподіл судових витрат; просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві зазначено про орієнтований розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу (4 000 грн) та заявлено вимогу про їх стягнення; акт прийому передачі послуг з надання правової допомоги підписаний сторонами договору 05 серпня 2020 року, витрати понесені позивачем на оплату таких послуг підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 05 серпня 2020 року.

Відтак, представник позивача просить заяву задовольнити.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4 000 грн з огляду на те, що справа є незначної складності (є типовою), а заявлена сума витрат є неспівмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження та рішення у ній було ухвалене у письмовому провадженні без виклику сторін у судове засідання, томі і розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом розглянуто у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши письмові докази, суд не знайшов правових підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки у позовній заяві представники позивача вказав про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу та заявив про їх стягнення, із дотриманням строку, визначеного частиною сьомою статті 139 КАС України подав відповідну заяву (про розподіл судових витрат) та докази, суд дійшов висновку про розгляд заявленого клопотання у порядку статті 252 КАС України.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи:

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 11 лютого 2020 року;

- копію дубліката свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №781 від 29 листопада 2019 року;

- копію договору про надання правничої допомоги від 11 лютого 2020 року;

- копію розрахунку суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу від 05 серпня 2020 року із детальним описом робіт, виконаних адвокатом;

- копію акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05 серпня 2020 року;

- оригінал квитанції прибуткового касового ордера від 05 серпня 2020 року.

Із дослідженого договору про надання правничої допомоги від 11 лютого 2020 року, укладено між адвокатом Хомичем романом Володимировичем (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), випливає, що виконавець зобов`язався надати замовнику правничу допомогу (консультації та роз`яснення з правничих питань, усні чи письмові довідки щодо законодавства, складання необхідних процесуальних документів та ін.), а замовник - оплатити отримані послуги у сумі 4 000 грн.

Сторони також погодили, що виконавець приступає до виконання зобов`язань за цим договором після його підписання сторонами (пункт 3.4 договору); після підписання акта-приймання-передачі наданої правничої допомоги та розрахунку суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу замовник сплачує виконавцю вказану суму протягом трьох банківських днів (пункт 3.5 договору).

Відповідно до наданих розрахунку суми гонорару від 05 серпня 2020 року, акта приймання-передачі від 05 серпня 2020 року, адвокат ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 правничу допомогу, а остання прийняла послуги:

1) 26-27 грудня 2019 року - підготовка (оформлення, подання) позовної заяви до Волинського окружного адміністративного суду, вартістю 3 000 грн за 3 години роботи адвоката;

2) 27 грудня 2019 року - підготовка (оформлення, подання) відповіді на відзив вартістю 1 000 грн за 1 годину роботи адвоката.

Як встановлено частинами другою, третьою статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, та приймаючи до уваги позицію представника відповідача про відмову у стягнення таких витрат, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача.

При цьому суд звертає увагу, що доданий до клопотання договір про надання правничої допомоги укладено між сторонами 11 лютого 2020 року, а правничу допомогу позивачу адвокатом надано 26-27 грудня 2019 року, що сторони засвідчили в акті приймання передачі від 05 серпня 2020 року.

Тобто доданий до клопотання про розподіл судових витрат договір (від 11 лютого 2020 року) укладено уже після фактичного надання послуг (26-27 грудня 2019 року).

Відтак, позивач, представник позивача не надали суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо надання ОСОБА_1 правничої допомоги в межах розгляду даного адміністративного пору, зокрема договору про надання правничої допомоги, за яким сторони склали розрахунок суми гонорару від 05 серпня 2020 року, акта приймання-передачі від 05 серпня 2020 року.

Окрім того суд акцентує, що ведення касових операцій врегульовано Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджено Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 (далі - Положення №148).

Так, відповідно до пункту 1 цього Положення, воно розроблене відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.

Отже, адвокати як самозайняті особи при проведенні розрахунків з клієнтами зобов`язані дотримуватись вимог Положення №148.

Пунктом 25 даного Положення визначено, що приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Аналізуючи дану норму Положення №148, слід дійти висновку про те, що у особи, яка прийняла готівку повинен зберігатись прибутковий касовий ордер, а у особи, яка внесла готівку, - квитанція.

На підтвердження проведення касової операції між позивачем та його адвокатом Хомичем Р.В. останнім до заяви додано оригінал квитанції до прибуткового касового ордера №05/08-20 від 05 серпня 2020 року.

Отже, належних та допустимих доказів оплати послуг адвоката до матеріалів справи не додано.

При цьому, суд також враховує те, що дана справа є справою незначної складності, а з огляду на той факт, що основна частина адміністративного позову складається з правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2018 №806/3265/17, то слід дійти висновку, що підготовка позовної заяви та збір доказів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про розподіл судових витрат є очевидно необґрунтованим, оскільки розглядувана справа є незначної складності, а подані суду докази не підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну допомогу адвоката в сумі 4 000 грн.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з Ратнівського РВ УДМС України у Волинській області у користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 229, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Лозовський