Справа № 120/3914/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3914/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

06 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Денеги В.І.,

представника позивача: Опанасюка П.П.,

представника відповідача: Сивого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Вінниця, повний текст складено 28.02.2020) у справі за адміністративним позовом Томашпільського комунального підприємства до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року Томашпільське комунальне підприємство (далі- позивач) звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2019 року, яким Томашпільському комунальному підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 87831,64 грн, у тому числі: 8029,90 грн основного платежу, 77070,92 грн штрафної санкції та 2730,82 грн пені;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2019 року, яким Томашпільському комунальному підприємству збільшено суму податку на доходи фізичних осіб в сумі 1201126,67 грн, у тому числі: 257719,34 грн основного зобов`язання, 895629,23 грн штрафної санкції та 47778,10 грн пені.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2012 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі направлення №2655 від 15.08.2019 року працівниками Головного управлінням ДФС у Вінницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Томашпільського комунального підприємства з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 рік, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.1.2011 року по 30.06.2019 рік.

За результатами перевірки складено акт № 33/13-06-09/32475417 від 09.09.2019 року, яким встановлено порушення:

- п. 176.2 "б" ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), а саме: податкові розрахунки сум доходу нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманих з них податків (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2017 року, за 1 квартал 2018 року подано з недостовірними відомостями;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати найманим працівникам за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 рік у загальній сумі 1264373,80 грн, в тому числі по періодах: за 2016 рік - у сумі 115524,87 грн; за 2017 рік - у сумі 277550,54 грн; за 2018 рік - у сумі 544298,57 грн; за 2019 рік -у сумі 326999,82 грн.

- пп.168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не перерахування (не сплата) податку на доходи фізичних осіб (основний платіж) із заробітної плати найманих працівників за період 01.07.2016 року по 30.06.2019 рік у загальній сумі 257719,34 грн, в тому числі по періодах: за 2019 рік - у сумі 257719,34 грн.

- пп. 168.1.2, пп.168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176, пп. 1.4 пп. 1.6 п. 161 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання самостійно визначеного податковим агентом Томашпільським КП з військового збору за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 рік у загальній сумі 111979,99 грн, у тому числі по періодах: за 2016 рік у сумі - 13708,93грн; за 2017 рік у сумі - 24284,76 грн; за 2018 рік у сумі - 46388,94 грн; за 2019 рік у сумі - 27597,36 грн.

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 «е» ст. 176, п. 176.2 «а» ст. 176, пп. 1.4 пп. 1.6 п. 161 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: не перерахування (не сплата) до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання самостійно визначеного податковим агентом Томашпільським КП з військового збору за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 рік у загальній сумі 8029,90 грн, у тому числі по періодах: за 2017 рік у сумі - 8029,90 грн.

27.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення року № , № , якими на Томашпільське комунальне підприємство накладено штрафні санкції.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпунктів 21.1.1-21.1.5 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з пунктом 16.1.4 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У п.75.1 статті 75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 168.1 статті 168 ПК України установлено порядок утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.

За правилами, встановленими підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, нарахування утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету особи, визначені статтею 171 цього Кодексу (у тому числі, роботодавці, які виплачують доходи у вигляді заробітної плати на користь платника податку) (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Податкові агенти (платники збору) зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПК України (підпункт 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Отже, утримання (нарахування) та сплата (перерахування) військового збору здійснюється у тому ж порядку, що встановлений для утримання (нарахування) та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, тобто, під час виплати доходу або не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу, якщо дохід нарахований, але по факту не виплачений.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, приписами статті 127 ПК України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена також статтею 126 ПК України. Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, коли має місце нарахування, однак несвоєчасна сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.

Отже, визначальним для вирішення даної справи є дослідження та встановлення чи було позивачем здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору з сум виплаченої заробітної плати, а також дат виплати заробітної плати, перерахування до бюджету нарахованого та утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Із первинних бухгалтерських та податкових документів, зокрема із головної книги, податкових розрахунків форми № 1 ДФ за 2016-2019 року встановлено нарахування та утримання узгоджених сум податкових зобов`язань під час виплати заробітної плати, що свідчить про їх несвоєчасну сплату, що є підставою для відповідальності передбаченої статтею 126 ПК України.

Акт перевірки контролюючого органу, в якому встановлено порушення платником податку відповідно статті 127 ПК України, має містити чіткі факти щодо строків виплати доходу, строків сплати податку на доходи фізичних осіб у відповідних податкових періодах, та, як наслідок, факти щодо несплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Колегія суддів враховує колективний договір за 2014-2019 роки, укладений на Томашпільському комунальному підприємстві, відповідно до пункту 12 розділу "Оплата праці" якого сторона адміністрації зобов`язується здійснювати виплату заробітної плати в робочі дні два рази на місяць: аванс - 20, остаточну виплату - 05 числа місяця.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, у акті перевірки № 33/13-06-09/32475417 від 09.09.2019 року починаючи з липня 2016 року за початок відліку часу затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору взято останній день поточного місяця.

Таким чином, відповідачем у акті перевірки допущено помилкове внесення недостовірних відомостей, що нівелює доказове значення акту перевірки у площині достовірності його як носія доказової інформації про вчинення позивачем податкового правопорушення. Крім того, аналогічні дані бралися контролюючим органом при розрахунку розмірів санкцій визначених у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо неправомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 127 ПК України, та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.09.2019 року № та № .

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 серпня 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.