Справа № 824/1521/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1521/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

06 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Кирилюк Т.А.,

представника відповідача - Верешка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 13 листопада 2019 року № 697 "Про застосування дисциплінарного стягнення", в частині застосування до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, порушенні вимог пунктів 1, 4, 6, 11, 13, 14, 15 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1,2 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 р. № 893, що у свою чергу є невиконанням вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 21 листопада 2019 року № 185 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України з 21 листопада 2019 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0013991) інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0013991) на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області з 22 листопада 2019 року;

- стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2019 року по день фактичного поновлення на службі з обов`язковим відрахуванням усіх платежів та податків до відповідних фондів та фіскальної служби;

- стягнути з відповідача судові витрати, з урахуванням заяви про відшкодування витрат на правову допомогу. (т.2а.с.75-76)

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу ГУНП в Чернівецькій області від 14.01.2016 року №6 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 , з 15 січня 2016 року прийнятий на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції ГУНП, присвоєне спеціальне звання "рядовий поліції". (т.1 а.с.45)

Відповідно до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 01.02.2018 року № 20 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області. (т.1 а.с.46)

Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 13 листопада 2019 року № 697 "Про застосування дисциплінарного стягнення, за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, порушенні вимог пунктів 1,4, 6,11,13,14,15 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1,2 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018р. № 893, що, у свою чергу, є невиконанням вимог п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Глибоцького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції"(п.2 Наказу). (т.1 а.с.15-17)

Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області Дмітрієва А. № 185 о/с від 21.11.2019 року "По особовому складу", за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - інспектора сектору реагування патрульної поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 21 листопада 2019 року. (а.с.18)

Невикористана відпустка за час відпрацьованої частини календарного року становить 05 діб. Стаж служби в поліції становить: 04 роки 09 місяців 19 днів. Підстава: наказ ГУНП в Чернівецькій області від 13.11.2019 року. (т.1 а.с.18)

Вважаючи своє звільнення зі служби незаконним позивач звернувся за захистом своїх інтересів до суду.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію України" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (ч.1 ст.1 Закону № 580-VIII).

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580-VIII.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Статут).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Частиною першою статті 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до положень статті 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення та його види визначенні ст.13 Статуту.

Аналіз наведених положень є підставою для висновку про те, що службова дисципліна

полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової

діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Статуту закріплено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч.2 ст.14 Статуту).

Згідно із п.3 ст.14 цього Статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (п.4 ст.14 Статуту).

Поряд з цим, ч.7 ст.19 Статуту врегульовано, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 02.11.2019 року, згідно вказівки УПД ГУНП в Чернівецькій області та вимог Доручення Глибоцького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП від 01.11.2019 року № 10271, яке усно було доведено працівникам поліції, в тому числі позивачеві, останній був задіяний до несення служби по забезпеченню публічної безпеки та порядку в с.Михальча, під час міжконфесійного конфлікту, який набув значного суспільного резонансу на теренах Чернівецької області.

Згідно зазначеного доручення було визначено працівників, в тому числі і позивача, які мали забезпечувати охорону публічної безпеки та громадського порядку біля культової споруди в с.Михальча Сторожинецького району. Старшого групи було призначено старшого дільничного офіцера поліції Щербаня В. Д. , якому видали для всієї групи 10 комплектів спецзасобів (гумові кийки, кайданки, газ дратівливої дії).

Відтак, позивач достовірно знав та усвідомлював, що прибув у с.Михальча Сторожинецького району з метою забезпечення охорони публічної безпеки та громадського порядку біля культової споруди (несення служби).

02.11.2019 року о 06 год. 35 хв. поліцейськими Управління патрульної поліції по вул.О.Гончара, 15 м.Чернівці, за порушення Правил дорожнього руху, зупинено автомобіль марки "BMW Х-5", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно пояснень, поліцейських УПП Красовського М.М. та Скрипника М.В. , які містяться в матеріалах справи, при спілкуванні з ОСОБА_5 встановлено, що останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови).

Зазначене також підтверджується і відеозаписами із бодікамер поліцейських, які досліджувались судом першої інстанції в судовому засіданні. Крім того, поліцейські зазначили, що в цей час в салоні зупиненого автомобіля знаходились ще троє поліцейських, зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та позивач, які також за всіма зовнішніми ознаками перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно пояснення начальника сектору кадрового забезпечення Сторожинецького ВП Шалигіна Д.С. судом першої інстанції встановлено, що за вказівкою заступника начальника управління-начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП, 02.11.2019 року близько 08:20 год. прибув в с.Михальча для перевірки на стан алкогольного сп`яніння трьох поліцейських Глибоцького ВП, зокрема і позивача. Під час розмови із ними переконався, що за зовнішніми ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови) останні перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявний акт про відмову позивача від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку із перебуванням на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що розцінюється судом, як доказ факту перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, та узгоджується з правовою позицією, яка відображена у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з подальшими змінами і доповненнями) нетверезий стан, наркотичне або токсичне сп`яніння можуть підтверджуватися як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. А це означає, що для підтвердження цього можуть бути використані в т.ч. і письмові та електронні докази, а також покази свідків, які не суперечать один одному і викликають довіру.

Вищевказана позиція узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 23 січня 2018 року по справі № 640/17224/15-ц, що згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховується судом.

Колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, за висновками проведеного службового розслідування, слугував факт вчинення останнім дисциплінарного проступку який полягає у залишенні самовільно місця несення служби, вживання алкогольних напоїв на службі, та вчинення інших дисциплінарних проступків, зокрема, які виразились у тому, що позивач усвідомлюючи, що ОСОБА_5 вчинені адміністративні проступки, не вжились заходи щодо стримування його від вчинення правопорушень, не виконано наказу керівника, наданого йому в межах повноважень та відповідно до закону, не вжито заходів щодо негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського та негайного інформування про це керівника, не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни.

Суд першої інстанції, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вірно зазначив, що позивач фактично допустив до керування транспортним засобом особу, в даному випадку ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та не вжив належних заходів, обов`язок по здійсненню яких покладено вимогами Дисциплінарного статуту, Присягою працівника поліції та статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію".

Вказані висновки відповідають зібраним під час службового розслідування та судового розгляду докази на підставі особистих пояснень позивача та свідків про те, що автомобіль марки "BMW Х-5", д.н.з. НОМЕР_1 , належить дружині позивача, а також докази, що підтверджують факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння під час керування зазначеним автомобілем.

При цьому суд вважає, що позивач не міг не помітити стан, у якому перебував ОСОБА_5 під час керування транспортним засобом, оскільки він перебував поруч з ним в салоні автомобіля та у безпосередній близькості, що надавало йому об`єктивну можливість виявити ознаки алкогольного сп`яніння у останнього (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, тощо).

Однак, позивач не вжив заходів щодо недопущення керування транспортним засобом цією особою, не запобіг вчиненню правопорушення, про вказане не доповів безпосередньому або старшому прямому начальникові, що є прямим свідченням порушення ним вимог Дисциплінарного статуту, Присяги та Закону України "Про Національну поліцію".

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у рішенні від 08 серпня 2019 року у справі № 824/1054/16-а.

Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 року констатовано: "У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно Поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа.

За такими критеріями і слід оцінювати рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.10.2018 року по справі № 815/4463/17 сформована наступна правова позиція, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню.

Колегія суддів вважає, що правомірним є висновок відповідача щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96).

Рішення ЄСПЛ у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії, заява № 63235/00, рішення від 19 квітня 2007 року.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 серпня 2020 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Совгира Д. І.