Справа № 160/4493/19
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 160/4493/19

адміністративне провадження № К/9901/17961/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі №160/4493/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 14 лютого 2019 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2018 року у розмірі 3332458,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 14 лютого 2019 року про застосування штрафу у сумі 1528444,80 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Офіс великих платників податків ДПС із зазначеними рішеннями судів не погодився, оскаржив їх у касаційному порядку.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328- 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі як на підставу відкриття касаційного провадження у цій справі скаржник наводить пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України про те, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2019 року у справі № 826/5455/18 щодо неправильного застосування пункту 44.1 статті 44, пункту 83.1 статті 83, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.5, 1698.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Також суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №803/1923/13-а, від 30 січня 2020 року у справі № 814/1145/18, від 04 листопада 2019 року у справі № 826/7915/17, від 14 лютого 2020 року у справі № 814/2448/14, від 28 лютого 2020 року у справі № 813/7022/13-а, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 15 січня 2019 року у справі № 826/105/15, від 08 жовтня 2019 року у справі № 826/821/14, від 09 липня 2019 року у справі № 826/3410/15, від 16 липня 2019 року у справі № 620/3716/18, від 21 лютого 2020 року у справі № 813/8631/14, від 03 березня 2020 року у справі № 815/2374/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 2270/6243/12, від 26 лютого 2019 року у справі № П811/4273/14, від 19 лютого 2019 року у справі № 826/2958/14, від 26 лютого 2019 року у справі № 804/5273/14, від 14 березня 2019 року у справі № 816/148/16, від 05 березня 2019 року у справі № 826/6902/15, від 25 червня 2019 року у справі № 823/1066/15.

Однак наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними. Разом із тим заявник не обґрунтовує у чому саме полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справі (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Натомість у скарзі скаржник цитує норми права, що регулюють спірні правовідносини. В цілому його доводи зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну Офісу великих платників податків ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі №160/4493/19 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Л. Желтобрюх