Справа № 160/8851/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 серпня 2020 р.Справа №160/8851/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев А.О., розглянувши клопотання Довгаля Максима Вікторовича про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Прокуратура Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,
31 липня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Прокуратура Дніпропетровської області, в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року прийнята справа до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 07 вересня 2020 року.
11 серпня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому позивач просить:
зупинити до набрання чинності судовим рішенням у справі № 160/8851/20 дію рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди».
заборонити прокуратурі Дніпропетровської області в особі її уповноваженого керівника видавати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» на підставі Рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди», - до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Клопотання обґрунтоване тим, що позивач має об`єктивні ризики, що до закінчення розгляду позовної заяви його може бути звільнено Прокуратурою Дніпропетровської області з займаної посади та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", що призведе до порушення трудових прав, зокрема позбавить позивача його родину засобів до існування, а також змусить докласти значних додаткових зусиль для відновлення своїх прав та організації свого життя. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин 1-2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю для забезпечення позову.
Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно частини 1статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені частиною 1статті 151 Кодексу адміністративного судочинства Україниможливі лише за наявності обставин, що визначені частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та існуванням обставин, що ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду.
Вирішуючи подане позивачем клопотання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" N 113-IX (далі - Закон N 113-IX), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Прийняття вказаного Закону спрямовано на запровадження першочергових і тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навивки, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури. Основною метою законопроекту є створення передумов для побудови системи прокуратури, діяльність якої базується на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності.
Зокрема, згідно з пункту 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX з дня набрання чинності цимЗакономусі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2010 року N 1697.
За приписами пункту 7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цимЗакономзаймають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Пунктом 9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.
Так, Порядок проходження прокурорами атестації, затверджено наказом Генерального прокурора 03 жовтня 2019 року N 221 (далі - Порядок).
Відповідно до вказаного Порядку атестація прокурорів - це встановленарозділом II " Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, а прокурорів та слідчих місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - кадрові комісії обласних прокуратур.
Відповідно до пункту 6вказаного Порядку атестація включає такі етапи:
1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Аналогічні норми містяться і в Законі N 113-IX, відповідно до пункту 13 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" якого передбачено, що атестація прокурорів включає такі етапи:
1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;
2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
Пунктом 16 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX передбачено, щоза результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.
Відповідно до п. 17 та п. 7, 8 Порядку кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.
Позивач вказує у клопотанні про забезпечення позову, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити виконання рішення суду.
Суд погоджується з такою позицією, оскільки Рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15 липня 2020 року № 1 про неуспішне проходження прокурором атестації є підставою для звільнення позивача з органів прокуратури і його реалізація фактично нівелює ефективність судового захисту у цій справі.
Інтерес заявника у даному разі полягає в продовженні його служби в органах прокуратури і саме з метою забезпечення цього права він звернувся із цим клопотанням до суду.
За таких обставин, проаналізувавши викладені обставини та норми законодавства, які їх регулюють, суд вважає, що реалізація рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди» - не можлива, до надання судом оцінки на предмет його правомірності, оскільки в іншому разі при задоволенні цього позову, поновлення порушених прав та інтересів позивача буде істотно ускладнено.
Судовий захист порушеного права має бути реальним.
При прийнятті цього рішення суд виходь із балансу інтересів сторін у справі та критерію "необхідності в демократичному суспільстві".
Разом з тим, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити частково та забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів Офісу Генерального прокурора від 15 липня 2020 року №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди».
Обрання такого способу забезпечення позову є логічним, а не вжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів заявника, у разі задоволення позову, оскільки для поновлення на посаді прокурора він буде вимушений звертатись з іншим позов до суду, а також потенційно виникнуть підстави для необґрунтованого втручання в конвенційні права заявника, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист людини та основоположних свобод.
Також, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.
Водночас, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони прокуратурі Дніпропетровської області в особі її уповноваженого керівника видавати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» на підставі Рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 № 1, до набрання законної сили рішенням у даній справі з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру " за умови настання однієї із наступних підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
Тобто, фактичною підставою для звільнення позивача має бути чинне, у тому числі і не зупинене, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.
Суд при розгляді даного клопотання дійшов висновку про наявність підстав для зупинення дії оскаржуваного рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди», оскільки вказана обставина виключає можливість його реалізації шляхом винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тринадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 15.07.2020 №1 «Про неуспішне проходження начальником відділу нагляду за додержанням законів при розслідування злочинів проти життя управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди» до набрання чинності судовим рішенням у справі № 160/8851/20.
В іншій частині клопотання відмовити.
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 11.08.2023 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев