Справа № 280/2782/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року Справа № 280/2782/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Профспілок, 5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі - позивач) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо невиплати страхових ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: невиплати одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щомісячних страхових виплат на користь ОСОБА_2 передбачених п.1, 3 ч. 2 ст. 41 Закону 1105-ХІV з 31.07.2018 та одноразової допомоги на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону 1105-ХІV;

зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразову допомогу сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щомісячні страхові виплати на користь ОСОБА_2 , передбачені п.1, 3 ч. 2 ст. 41 Закону 1105-XIV, з 31.07.2018 та одноразову допомогу на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону 1105-XIV;

зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за період з 31.07.2018.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 16.07.2019 ОСОБА_3 звернулась із письмовою заявою до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з проханням здійснити на її користь нарахування та виплату одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон 1105-XIV), п. 5.1. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 №11(надалі - Порядок), у зв`язку із смертю 31 липня 2018 року її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка наступила в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_5 під час роботи на TOB «НВП «МАК» (акт за формою Н - 1 від 07.03.2019 №2). Також ОСОБА_1 у своїй заяві просила здійснити нарахування та виплату доньці загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої вона є, щомісячних страхових виплат, передбачених п.1,3 ч. 2 ст. 41 Закону 1105-XIV та одноразову допомогу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону 1105-XIV. На адвокатський запит № 300 - АБ від 20.12.2019 Запорізьке відділення у листі № 03 - 09/54 від 03.01.2020 повідомило, що відповідно до витягу з протоколу від 02.10.2019 № 17 засідання комісії управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації (далі - комісія УСЗН) з розгляду питань, пов`язаних з призначенням соціальних виплат та актів про проведення перевірок фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, вказаною комісією прийняте рішення про призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте, відповідачем у листі від 04.02.2020 № 03 - 09/603 було додатково повідомлено, що Комісією з питань; призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації (смт. Олександрівка, Олександрівський район, Донецька область) прийнято рішення пpo відмову у призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 соціальних виплат, та відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365 у Запорізького відділення не має підстав для призначення страхових виплат. А листом від 02.03.2020 №03 - 09/11 13 на адвокатський запит від 20.02.2020 № 47 - АБ Запорізьким відділенням було зазначено, що у Запорізького відділення не має підстав для розгляду питання щодо призначення страхових виплат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не надано усіх документів, оформлених належним чином, перелік яких зазначено листом № 03 - 3824 від 02.08.2019. Вважає такі дії відповідача неправомірними, такими, що не враховують принципи верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додаткові пояснення надано представником позивача у відповіді на відзив (вх. №28340 від 18.06.2020).

Ухвалою судді від 30.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 28.05.2020 без виклику сторін.

Відповідач позовну заяву не визнав, надав до суду відзив (вх. №24672 від 28.05.2020), в якому зазначає, що до Запорізького відділення з приводу призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника звернулись: дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІУ Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Листом від 02.08.2019 № 03-3824 Запорізьким відділенням повідомлено позивача про перелік документів, який необхідний для розгляду заяви про призначення страхових виплат. Зазначений перелік передбачає надання документів для осіб, які проживають на території України, осіб, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, та якщо особа є внутрішньо переміщеною з тимчасово окупованої території. Водночас, ОСОБА_1 , до справи, надано довідку від 05.09.2019 № 873 Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Середня загальноосвітня школа № 40» м. Чити про те, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 навчається у зазначеному закладі освіти м. Чити Російської Федерації з 01.09.2019. У заяві щодо призначення страхових виплат від 16.07.2019 (вх. від 23.07.2019 № 6767) зазначає, що фактично проживаєте в місті Чита Російської Федерації. Таким чином, якщо позивач та її донька виїхали на постійне місце проживання за межі України, то для розгляду заяви про призначення страхових виплат їм необхідно надати документи, які передбачені ст.ст. 41, 43 Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 998 та порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 29.07.2018 № 11 (далі - Порядок), повний перелік документів у листі від 02.08.2019 № 03-3824, як вже зазначалось. Окрім того, до заяви про призначення страхових виплат позивач надала копії медичних висновків про дитину-інваліда віком до 16 років від 03.04.2017 № 7/7 та від 01.07.2019 № 21/31, які видані комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 міста Донецька» Донецької Народної Республіки. Таким чином, Запорізьке відділення не має права прийняти до розгляду вказані документи. Крім того зазначає, що у 2017 та 2019 вказані медичні висновки позивачка могла отримати за місцем реєстрації установи на підконтрольній території. Встановлення групи інвалідності дітям здійснюється лікарсько- консультативними комісіями у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» від 21.11.2013 №917. Для підтвердження факту, що донька, є дитиною з 16 до 18 років, яка не працює, необхідна довідка навчального закладу. Тому, на вимогу ст. 41 Закону, для визначення права дитини на щомісячні страхові виплати, довідка є обов`язковою. З урахуванням викладеного у відзиві у задоволенні позову просить відмовити. Додаткові пояснення надано відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив (вх. №33585 від 22.07.2020, №33853 від 24.07.2020).

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У період з 30.06.2020 по 09.08.2020 головуючий суддя Артоуз О.О. перебувала у відпустці згідно наказу від 11.06.2020 №190 «Про надання відпустки» (довідка № 02-35/20/60 від 10.08.2020).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.03.2019 комісією спецрозслідування нещасного випадку складено Акт проведенні спеціалізованого розслідування нещасного випадку, що стався 31.07.2018 о 16 год. 00 хв. (форма Н-5), що затверджений першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області 07.03.2019, та Акт №2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), що затверджений першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області 07.03.2019. Згідно вказаних Актів встановлено, що 31.07.2018 о 16 год. 00 хв. на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальне підприємство «МАК» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком із ОСОБА_4 .

09.11.2018 Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_2 ).

16.07.2019 ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з проханням здійснити на її користь нарахування та виплату одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон 1105-XIV), п. 5.1. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 №11(надалі - Порядок), у зв`язку із смертю 31 липня 2018 року її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка наступила в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_5 під час роботи на TOB «НВП «МАК» (акт за формою Н - 1 від 07.03.2019 року №2). Також ОСОБА_1 у своїй заяві просила здійснити нарахування та виплату доньці загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої вона є, щомісячних страхових виплат, передбачених п.1, 3 ч. 2 ст. 41 Закону 1105-XIV та одноразову допомогу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону 1105-XIV. У вищевказаній заяві зазначалося, що оформленням призначеної виплати буде займатись ОСОБА_7 , на підставі довіреності від 15.08.2018, посвідченої державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л., зареєстрованої в реєстрі № 3 - 808. До заяви позивачем надано: копії паспору, РНОКПП ОСОБА_1 , свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (серія НОМЕР_3 ), свідоцтво про народження та РНОКПП ОСОБА_2 , медичного висновку №21/31 про дитину-інваліда віком до 16 років від 01.07.2019; довідку середньої загальноосвітньої школи №40 м. Чита від 28.05.2019, копія довіреності на ОСОБА_7 .

Листом від 02.08.2019 за вих. №03-3824 Запорізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області надано на адресу ОСОБА_1 відповідь, відповідно до якої зазначено перелік документів, що подаються до робочого органу виконавчої диркції Фонду у відповідності до п.5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 29.07.2018 №11, та п.3-п.6 Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним впадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 №998. У зв`язку з тим, що адреса, за якою зареєстрований заявник є тимчасово окупованою територією, відноситься до непідконтрольної території та на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ОСОБА_1 необхідно зареєструватися на території України, яка не є тимчасовоокупованою територією або надати документи, що вона дійсно проживає на території Російської Федерації. Крім того, зазначено, що рішення щодо призначення одноразової допомоги сім`ї та одноразової допомоги особі, яка перебувала на утриманні у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, буде прийнято Запорізькіим відділенням після надання усіх необхідних документів.

Як зазначає позивач, у вересні 2019 року ОСОБА_7 особисто звернулась до Запорізького відділення, надала оригінали документів, передбачених статтею 43 Закону №1105-XIV, п. 5.1. Порядку, в тому числі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № 1434 - НОМЕР_4 від 07.07.2019 та ОСОБА_2 № 1434 - НОМЕР_5 від 07.08.2019 року, відкрила рахунок в банку на ім`я ОСОБА_1 та надала реквізити рахунку для перерахування виплат на ім`я ОСОБА_1 представнику Запорізького відділення.

14.11.2019 за вих. №272-АБ Адвокатським бюро «Мироненко та Партнери» на адресу Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області направлено лист з проханням прийняти та долучити до матеріалів страхової справи довідку МСЕК про встановлення інвалідності осіб-членів сімї, які перебували на утриманні помрлого та зазначено, що у відповідності до пп.13 п.5.1 Порядку №11 від 29.07.2018 довідка навчального закладу (щосеметру) про те, що члени сімї потепілого, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання, потребується лише у разі, якщо такий член сімї досяг 18-річного віку. До вказаної заяви додано: копії договору про надання правової допомоги від 18.06.2019, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3190 від 22.08.2011 адвоката Мироненко О.В., ордер ДН №078320 від 14.11.2019, індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_2 на 2007-2008 роки, медичного висновку №7/7 про дитину-інваліда віком від 16 років від 02.04.2017, медичного висновку №21/31 про дитину-інваліда віком до 16 років від 01.06.2019.

Листом від 27.11.2019 за вих. №03-09/5594 Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області надано відповідь на вказане звернення, відповідно до якого з посиланням на ст.. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначає, що медичний висновок про дитину-інваліда №21/31, виданий КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ДНР є недійсним та не може бути долучений до справи.

20.12.2019 за вих. №300-АБ Адвокатським бюро «Мироненко та Партнери» на адресу Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області направлено лист з проханням повідомити про прийняте рішення за заявою ОСОБА_9 за наданими документами.

03.01.2020 за вих. №03-09/54 Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області надано відповідь на вказане звернення, відповідно до якого повідомлено, що відповідно до витягу з протоколу від 02.10.2019 №17 засідання комісії управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації з розгляду питань, пов`язаних з призначенням соціальних виплат та актів про проведення перевірок фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, вказаною комісією прийняте рішення про призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте, згідно з наданою до справи ОСОБА_1 довідкою Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Середня загальноосвітня школа №40» м. Чіти від 05.09.2019 №873, неповнолітня дитина ОСОБА_2 навчається у зазначеному закладі освіти м. Чіти Російської Федераії з 01.09.2019. З метою встановлення фактичного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та запобігання нецільового використання коштів Фонду, для розгляду питання про призначення страхових виплат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Запорізьким відділенням неодноразово направлено запити до УСЗН щодо здійснення перевірки наявності внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання/перебування. 27.12.2019 до Запорізького відділення надійшов лист управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації від 27.12.2019 №01/05-3272, в якому зазначено, що особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та довідки про взяття на облік ВПО вищезазначеним особам на 10.01.2019 не скасовані. При цьому, повідомлено, що при проведенні фактичного місця перебування, станом на 27.12.2019 фактичне місце пербування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відомо. Крім того, до Запорізького відділення надійшов акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.12.2019, в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою, яка вказана у довідках про взяття на облік внутрішеньо переміщених осіб від 07.08.2019 №1434-, від 07.08.2019 №1434-, АДРЕСА_1 фактично не проживають. Питання щодо призначення страхових виплат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде розглянуто Запорізьким відділенням після отримання відповідного рішення комісії УСЗН.

Листом від 04.02.2020 №03-09/603 Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області повідомлено, що комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації (смт. Олександрівка, Олександрівський район, Донецька область) прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 соціальних виплат (протокол від 10.01.2020 №1 вх. №806 від 21.01.2020). Відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 у Запорізького відділення не має підстав для призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхових виплат.

Листом від 02.03.2020 №03-09/1113 Запорізьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, зокрема, повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 не надано усіх документів, оформлених належним чином, перелік яких зазначено листом №03-3824 від 02.08.2019, у Запорізького відділення не має підстав для розгляду питання щод призначення страхових виплат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Не погодившись з відмовою у призначенні та виплаті страхових виплат, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Розділом V Закону №1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закон № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Статтею 41 Закону № 1105-XIV визначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають, зокрема, непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є, зокрема, діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти (п.1 ч.2 ст. 41 Закону № 1105-XIV); особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності (п.3 ч. 2 ст.41 Закону № 1105- XIV).

Судом встановлено, що в даному випадку донька загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, станом на дату звернення за призначенням страхової виплати 16.07.2019) не досягла 16 років, взята на облік як внутрішньо переміщена особа з 07.08.2019 , не працює, з 01.09.2019 навчається у Муніципальній бюджетній загальноосвітній установі «Середня загальноосвітня школа № 40» м.Чіти, про що нею надано довідку відповідачу. Крім того, є дитиною-інвалідом із захворюванням: вроджена аномалія розвитку головного мозку (поренцефалістична кіста в області тіла лівого шлуночка), правобічний геміпарез, середній ступінь тяжкості, з порушенням функції ходьби та маніпулятивної функції правої кисті, про що свідчать медичні висновки, зокрема: №7/7 від 02.04.2017 (дійсний до 03.04.2019) та №21/31 від 01.07.2019 (дійсний до 21.06.2021), видані Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 м. Донецька» ДНР, згідно яких наявне захворювання відповідає розділу 1 пункту 1 підпункту 1.10 Переліку медичних показань, що дають право на одержання соціальної допомоги на дітей - інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України. Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 року № 454 /471/516.

Згідно частини шостої статті 42 Закону № 1105-ХІV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 43 Закону № 1105-ХІV встановлено перелік документів для розгляду справ про страхові виплати.

Відповідно до частини першої вказаної статті для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно частини другої вказаної статті Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Згідно статті 44 Закону № 1105-ХІV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Згідно статті 45 Закону № 1105-ХІV Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень відповідача причиною для відмови у призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало: відсутність підтвердження факту проживання за адресою АДРЕСА_1 відповідно до отриманого протоколу від 10.01.2020 № 1 вх. №806 від 21.01.2020; відсутність медичних довідок, що видані установами на підконтрольній території; відсутність документів документів, що підтверджують виїзд за межі України.

Розглядаючи спір по суті виявлених недоліків у поданих документах суд зазначає наступне.

Щодо вимог відповідача надати довідку навчального закладу про навчання ОСОБА_2 за денною формою навчання суд зазначає, що зазначена довідка не передбачена пп.13 п.5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 29.07.2018 №11, оскільки вимагається для осіб від 18 до 23 років. Як встановлено судом, на дату звернення позивачки за призначенням страхових виплат ОСОБА_2 не досягла 16 років. Відтак, посилання відповідача на постійне місце проживання в м. Чіта Російської Федерації, що підтверджується довідкою навчального закладу Муніципальна бюджетна загальноосвітня установа «Середня загальноосвітня шакола №40» м. Чіти від 05.09.2019 є безпідставним.

Крім того, суд звертає увагу, що саме листом від 02.08.2019 відповідачем позивачу для отримання страхових виплат пропонувалося надати лише довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи на підконтрольній країні території або документи, що підтверджують проживання на території Російської Федерації. На виконання вказаного у листі позивачем надано Довідку від 07.08.2019 №1434- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , та довідку від 07.08.2019 №1434- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , відповідно до яких місцем реєстрації проживання є: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 .

Таким чином, вимога відповідача щодо надання документів, що підтверджують перебування позивачки з донькою на території України було надано в належній формі.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-ХІV особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Інших строків Закон № 1105-ХІУ, в тому числі для внутрішньо переміщених осіб, не передбачив.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 47 Закону № 1105-ХІУ виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Таким чином, у відповідності до норм чинного законодавства України, а саме п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-ХІУ право на отримання щомісячних страхових виплат у ОСОБА_2 виникло з 31 липня 2018 року, з дня смерті потерпілого, у зв`язку із чим відповідач зобов`язаний був призначити позивачці страхові виплати саме з 31.07.2018 року, нарахувавши та виплативши виниклу заборгованість по день її звернення.

Крім того, у відповідності до п.6 ст.42 Закону № 1105-ХІУ у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також па його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 43 Закону № 1105-ХІУ передбачений перелік документів для розгляду справ про страхові виплати Фондом, що були надані Позивачами у повному обсязі.

Таким чином, Запорізьке відділення, зазначаючи про відсутність підстав для розгляду питання щодо призначення страхових виплат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , керувалося лише наявністю довідки м. Чити з місця навчання неповнолітньої ОСОБА_2 , неправомірно проігнорував протокол від 02.10.2019 № 17 засідання комісії УПСЗН, яким було прийняте рішення про призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в подальшому безпідставно направляв повторні запити до УСЗН щодо здійснення перевірки наявності внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання/перебування. Такі дії відповідача не передбачені нормами чинного законодавства України та порушують конституційне право позивачів мирно володіти своїм майном, а саме страховими виплатами, гарантованими їм Законом № 1105-XIV, право на соціальний захист громадян України.

Крім того, посилаючись лише на рішення комісії УСЗН від 10.01.2020, згідно якого позивачам відмовлено у призначенні щомісячних страхових виплат, Запорізьке відділення безпідставно не призначило та не виплатило одноразову допомогу сім`ї загиблого потерпілого ОСОБА_6 та одноразову допомогу доньці загиблого потерпілого в порушення норм та строків, передбачених Законом № 1105-XIV.

Також, відповідачем до суду не надано доказів скасування довідок про взяття на облік позивача та її доньки як осіб, які переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО.

У відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду (справа 243/3505/16- ц, провадження № 14-271 цс 18) від 20 вересня 2018 року остання зазначила, що "у зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-51цс17, та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 березня 1988 року в справі «Олссон проти Швеції» Свросуд підкреслив, що юридична конструкція «згідно із законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі й якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. Таким чином, йдеться про те, що у внутрішньому праві повинні існувати певні міри захисту проти довільного втручання публічної влади в здійснення прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477- IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Тобто, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від асигнувань на виплату таких коштів.

Зазначаю, що статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист нрав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 3О).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власнос ті (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну, мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога етапі 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Враховуючи викладене, а також виходячи з того, що право на отримання страхових виплат є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходжу до висновку, що не здійснивши позивачу в порушення вимог статті 47 Закону №1105-XIV нарахування та виплату страхових виплат, Відповідач допустив протиправну бездіяльність, що свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання Відповідача до вчинення необхідних дій з метою відновлення прав Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частини третьої статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій, у зв`язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до квитанції 21.04.2020 №0.0..1 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Профспілок, 5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повому обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо невиплати страхових ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: невиплати одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щомісячних страхових виплат на користь ОСОБА_2 передбачених п.1, 3 ч. 2 ст. 41 Закону 1105-ХІV з 31.07.2018 та одноразової допомоги на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразову допомогу сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у відповідності до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щомісячні страхові виплати на користь ОСОБА_2 , передбачені п.1, 3 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з 31.07.2018 та одноразову допомогу на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права на страхову виплату, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість з невиплачених щомісячних страхових виплат за період з 31.07.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10 серпня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз