Справа № 380/1122/20
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1122/20 пров. № А/857/7112/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року з питань закриття провадження у справі № 380/1122/20 (ухвала постановлена в м. Львові, головуючий суддя Карп`як О.О., повне судове рішення складено 18.05.2020) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.02.2020 звернувся в суд із адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив:

-визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС (тепер Галицької митниці Держмитслужби) по вилученню автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " без належного процесуального документального його оформлення протоколом вилучення транспортного засобу за встановленою формою;

-визнати протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби України щодо нарахування позивачу витрат за зберігання автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " в сумі 12 510 євро і вимагання їх сплати;

-зобов`язати відповідача утриматись від наступних нарахувань позивачу витрат за зберігання автомобіля та вимог по сплаті штрафу;

-визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби України щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3698/16 від 07.06.2016 року в частині повернення позивачу автомобіля марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 ";

-зобов`язати відповідача повернути позивачу автомобіль марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " без оплати нарахованих митницею 12 510 євро;

-стягнути з відповідача на користь позивача 325 260 грн (12 510 євро) заподіяної матеріальної шкоди (реальних збитків), які позивач повинен сплати за повернення автомобіля;

-стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди;

-зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

16.04.2020 представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю даного спору Львівському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди - закрито. Роз`яснено позивачу його право на звернення із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт переконаний, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3698/16 від 07.06.2016 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення та вирішено питання про повернення ОСОБА_1 вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 1639/20918/16 від 27.04.2016 року, автомобіль марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " код НОМЕР_2 2002 р., об`єм двигуна 1870,00 см3, тип двигуна - дизель. Стягнуто в користь Львівської митниці 11 812,07 грн. витрат зберігання товару на складі митниці.

Як видно з позовної заяви позивач вказує, що дії відповідача, які полягають в незаконному заволодінні автомобілем, обмеження у здійсненні права власності, безпідставному не поверненні транспортного засобу, його безпідставному утриманню на складі митниці, вимаганні відшкодувати витрати митниці на його зберігання є протиправними.

Основним мотивом звернення до суду стало неповернення відповідачем автомобіля позивача марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " код НОМЕР_2 2002 р. на виконання вищевказаної постанови. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача утриматись від наступних нарахувань позивачу витрат за зберігання автомобіля.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов`язані з безпідставним, на думку позивача, неповерненням відповідачем йому рухомого майна (автомобіля), то спір не є публічно-правовим, а випливає з відносин, що регулюють право власності, і має вирішуватися судами в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/3698/16 від 07.06.2016 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення, а також вирішено питання про повернення ОСОБА_1 вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 1639/20918/16 від 27.04.2016 року, автомобіль марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " код НОМЕР_2 2002 р., об`єм двигуна 1870,00 см3, тип двигуна - дизель. Стягнуто в користь Львівської митниці 11 812,07 грн. витрат зберігання товару на складі митниці.

З позову видно, що основним мотивом звернення до суду стало неповернення відповідачем автомобіля позивача марки "VOLVO" модель "V40" р/н " НОМЕР_1 " код НОМЕР_2 2002 р. на виконання вищевказаної постанови. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача утриматись від наступних нарахувань позивачу витрат за зберігання автомобіля.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч.1, ч.3 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту позову видно, що спір у справі, що розглядається, стосується права позивача на автомобіль, який вилучений відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовуються необхідністю захисту права позивача, шляхом витребування майна (автомобіля) у відповідача, а саме зобов`язання відповідача повернути позивачу автомобіль без оплати витрат на його зберігання, що вказує на цивільний спір.

Окрім цього, позивач сам наголошує, що відповідачем протягом тривалого часу порушується його право власності на автомобіль.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

З огляду на наведене, зважаючи на предмет позову, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у даній справі.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року з питань закриття провадження у справі № 380/1122/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 12.08.2020