Справа № 320/5331/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5331/19 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині), яким скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням командир військової частини НОМЕР_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що за контрактом з Міністерством оборони України від 03.04.2017 позивач проходив військову службу на посадах осіб сержантського складу у Збройних Силах України.
Позивачем 13.08.2019 було подано до відповідача рапорт, в якому останній просив надати йому щорічну основну відпустку за 2019 рік з 14.08.2019 з наступним виключенням зі списків особового складу частини та про направлення документів відносно нього для постановки на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського ОМВК.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2019 № 180, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2019 № 9-РС про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», прийнято рішення вважати позивача таким, що справи та посаду здав, направити для зарахування на військовий облік до військового комісаріату, надати щорічну основну відпустку за 2019 рік терміном 40 діб з 14 серпня по 23 вересня та після закінчення відпустки з 23 вересня 2019 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняти з усіх видів забезпечення. Цим же наказом відповідач прийняв рішення про виплату позивачу: 1) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 105% посадового окладу, надбавку за особливість проходження служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та вислугу років за період з 01 серпня по 23 вересня 2019 року; 2) одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 02 календарні роки; 3) грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у сумі 16745,28 грн.
Позивач 29.08.2019 до відповідача надіслав поштовим відправленням рапорт про незгоду на виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 без повного розрахунку, зокрема без виплати грошового забезпечення включно до дня виключення зі списків частини та інших виплат, передбачених військовослужбовцям при звільненні з військової служби за станом здоров`я.
Однак, як стверджує позивач, станом на 30.09.2019 відповідачем повного розрахунку з позивачем не здійснено, зокрема не виплачено: 1) грошове забезпечення включно до дня виключення зі списків частини; 2) щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 105% посадового окладу, надбавку за особливість проходження служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та вислугу років за період з 01 серпня по 23 вересня 2019 року; 3) одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 02 календарні роки; 4) грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна у сумі 16 745, 28 грн.
Відомість, реєстр, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 03.09.2019 були передані у фінансову службу військової частини НОМЕР_2 , оскільки військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансуванні у даній частині, для виплати коштів сержанту ОСОБА_1 .
Грошову компенсацію за неотримане речове майно позивач отримав 27.11.2019, що підтверджується довідкою відповідача від 10.12.2019 №1498.
Позивач вважає, що наказ відповідача від 13.08.2019 № 180 в частині виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019 є протиправним, а тому звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019, без проведення усіх необхідних розрахунків на день виключення, є протиправним, необґрунтованим та в цій частині підлягає скасуванню. При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача видати наказ по стройовій частині, яким скасувати наказ відповідача від 13.08.2019 № 180 в частині виключення ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з підпунктом «б» пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.
Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з абзацами 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно з п.1.1. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454 (далі - Інструкція №170), Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153.
Частиною 3 п. 12.8 Інструкції № 170 встановлено, що командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення їх з військової служби.
Відповідно до пункту 2.9 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за № 611/25388 (далі - Інструкція № 333) виключення зі списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: зокрема офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, яким при звільненні з військової служби надано відпустку, - з дня, наступного за днем закінчення відпустки.
Зі змісту пункту 242 Положення № 1153/2008 випливає, що військовослужбовець підлягає виключенню зі списків особового складу військової частини за наявності наступних умов: 1) надходження письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовця; 2) здавання військовослужбовцем посади; 3) проведення з військовослужбовцем усіх необхідних розрахунків, крім випадку наявності його згоди на виключення зі списків особового складу військової частини.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач не подавав рапорт про звільнення з військової служби. Разом з тим, позивач 13.08.2019 подав відповідачу рапорт, в якому останній просив надати йому щорічну основну відпустку за 2019 рік з 14.08.2019 та направлення документів відносно нього для постановки на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського ОМВК.
Крім того, згідно даних відстеження відправлень, розміщених на сайті Укрпошти, рапорт позивача від 29.08.2019 про незгоду на виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 без повного розрахунку отримано відповідачем 17.09.2019.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, позивачем, не було надано згоди на виключення його зі списків особового складу військової частини.
При цьому, доводи апелянта про те, що відомість, реєстр та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 03.09.2019 були передані у фінансову службу військової частини НОМЕР_2 для виплати коштів сержанту ОСОБА_1 , яка, в свою чергу, зобов`язана була розрахувати позивача вчасно, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до довідки відповідача від 10.12.2019 № 1498 грошову компенсацію за неотримане речове майно позивач отримав 27.11.2019.
Отже, колегія суддів вважає, що у відповідності до пункту 242 Положення № 1153/2008 наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019, без проведення усіх необхідних розрахунків на день виключення, є протиправним, необґрунтованим та в цій частині підлягає скасуванню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.
Щодо зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині), яким скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з приписів статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до пункту 2 типового Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Контракт), Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби громадянином України: додержання його особистих прав і свобод та прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України; пенсійне забезпечення, виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Вищенаведені обставини свідчать про невиконання відповідачем вищевказаних умов Контракту (п. 2).
Отже, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.08.2019 № 180 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019, без проведення усіх необхідних розрахунків на день виключення судом визнано протиправним і необґрунтованим, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача видати наказ по стройовій частині, яким скасувати наказ відповідача від 13.08.2019 року № 180 в частині виключення ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23.09.2019.
При цьому, інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.