Справа № 560/1640/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1640/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

10 серпня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якій просила:

1. визнати протиправним та скасувати рішення 39 сесії Хмельницької міської ради від 04.03.2020 року №31, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її позивачеві у власність території міста Хмельницького;

2. зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву позивача від 19 березня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення по даній заяві на користь позивача та встановити місячний термін для прийняття рішення по заяві позивача, після набрання рішенням суду законної сили, а саме термін, який зазначений у Земельному кодексі України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач вказує, що на графічних матеріалах чітко зазначене бажане місце, на якому вона бажає отримати ділянку розміром 0,10 га у власність (що підтверджується рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/2165/19). Також зазначає, що родовище торфу, про яке зазначає відповідач, не знаходиться на бажаному місті, яке вказав в графічних матеріалах, а розташовано на значній відстані від бажаного міста. Згідно Генерального плану та плану зонування м.Хмельницького, дані землі зазначені як зона Ж-1 "Зона садибної та зблокованої житлової забудови". Також ОСОБА_1 зазначено, що якщо землевпорядна організація допустить помилки при розробці проекту землеустрою або порушить норми або стандарти щодо розташування ділянки біля дороги та лінії електропередачі, то Хмельницька міська рада не погодить проект землеустрою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції. Відповідач вказує, що відображена на долучених до звернення скріншотах з публічної кадастрової карти земельна ділянка відповідно до Плану зонування території м. Хмельницького, затвердженого рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, входить до зони садибної і блокованої житлової забудови (Ж-1) та зони міських і районних вулиць, доріг, майданів (у червоних лініях) (Т-1).

Також позначена позивачем на графічних матеріалах земельна ділянка розміщена на ґрунті, що відноситься до торфовищ низинних, та який має значний шар торфового горизонту. Крім того, поруч із земельною ділянкою, що позначена позивачем у заяві, проходить високовольтна повітряна лінія електропередач напругою 110 кВ, для якої встановлена охоронна та санітарно-захисна зона. Вказані зони частково накладаються на позначену земельну ділянку.

Відповідач зазначає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою надає Хмельницька міська рада, та надає на конкретно визначену земельну ділянку, а не визначається землевпорядною організацією, як вважає позивач та зазначає у своєму позові. У заяві позивача від 19.03.2019 вказано, що він бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою орієнтованою площею 0,10 га, а надає виготовлені ним особисто графічні матеріали на підставі Публічної кадастрової карти, де зазначена земельна ділянка розміром більше 3,5 га. Креслення повинно давати точну інформацію про місце розміщення території, її площу та розміру.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 19 березня 2019 року позивачка подала заяву до Хмельницької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького.

Рішенням 30 сесії Хмельницької міської ради № 67 від 17.04.2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровим номером :25:001:1143 та :25:002:0332, орієнтовною площею 0,10 га з метою передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки графічні матеріали, додані до клопотання заявницею, не дозволяють ідентифікувати місце розташування бажаної земельної ділянки, а відповідно до інформації наявної в управлінні земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів громадянка ОСОБА_1 на підставі звернення від 25.03.2013 включена у чергу з надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Станом на 21.03.2019 її номер у загальному списку черговості 9986.

Не погоджуючись з рішенням 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 №67, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її у власність, позивачка звернулась до суду з позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/2165/19 від 07.11.2019 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 №67, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її у власність. Зобов`язано Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, з урахуванням висновків суду.

У вказаному рішенні суд зазначив, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не навів жодних обґрунтованих підстав відмови у наданні такого дозволу, передбачених нормами ЗК України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 по справі №560/2165/19 апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року - без змін.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду відповідачем розглянуто повторно заяву ОСОБА_1 від 19.03.2019.

Рішенням тридцять дев`ятої сесії №31 від 04.03.2020 відмовлено громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у заяві земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами - :25:001:1143 та :25:002:0332, орієнтовною площею 0,10 за з метою передачі її у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (пункт 2 рішення).

Також зазначено, що поруч з позначеною ОСОБА_1 земельною ділянкою знаходиться зареєстроване родовище корисних копалин - торфу, а сама позначена земельна ділянка розташована на торфовищі. На цій території рівень ґрунтових вод близький до поверхні, що впливає на можливість забудови даної території.

Таким чином, місце розташування земельної ділянки, яку заявник бажає отримати у власність, не відповідає містобудівній документації: Генеральному плану міста Хмельницького, затвердженому рішенням 19-ої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 року №4, Плану зонування території міста Хмельницького, затвердженому рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, а також Земельному кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» і Правилам охорони електричних мереж, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року №209.

При цьому у рішенні зауважено на тому, що розгляд питання про наявність або відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можливий лише по відношенню до земельної ділянки, місце розташування якої є визначеним. Між тим, як вбачається з графічних матеріалів, доданих заявником до заяви, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні матеріали території міста Хмельницького розміром більше 3,5 га, а не конкретно визначеної земельної ділянки, яку заявник бажає отримати у власність. Це підтверджує наявність невідповідності зазначеної площі бажаної земельної ділянки у розмірі 0,10 га в аспекті доданої до клопотання графічної схеми. Незазначення місця розташування земельної ділянки є підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зважаючи на відсутність визначеного об`єкту.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №803/1244/16.

Як свідчать матеріали справи, згідно Генерального плану міста Хмельницького та Плану зонування території міста Хмельницького передбачено надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної інфраструктури, а саме дороги місцевого значення (зона Т-1 - зона міських і районних вулиць, доріг, майданів (у червоних лініях).

Відповідачем також зазначено, що відображена на долучених до звернення скріншотах з публічної кадастрової карти земельна ділянка відповідно до Плану зонування території м.Хмельницького, затвердженого рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 №25, входить до зони садибної і блокованої житлової забудови (Ж-1) та зони міських і районних вулиць, доріг, майданів (у червоних лініях) (Т-1).

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги" складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, крім інших, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи тощо).

Крім цього, в оскаржуваному рішенні вказано, що поруч із земельною ділянкою, що позначена ОСОБА_1 у заяві, проходить високовольтна повітряна лінія електропередач напругою 110 кВ, для якої встановлена охоронна та санітарно-захисна зона. Вказані зони частково накладаються на позначену земельну ділянку.

Згідно з п.5 Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року №209, уздовж повітряних ліній електропередачі напругою 110 кВ встановлюються охоронні зони електричних мереж - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені на відстань 20 метрів по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення.

Згідно з п.8 Правил охорони електричних мереж, в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, в т.ч. будувати житлові, громадські та дачні будинки, саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів" у межах санітарно-захисних зон електричних мереж забороняється, в т.ч. розташовувати житлові і громадські будівлі, а у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється, в т.ч. будувати житлові будинки, будинки громадського призначення.

Враховуючи те, що такий вид діяльності як будівництво житлових будинків, господарських будівель і споруд в межах охоронної та санітарно-захисної зони високовольтної лінії електропередачі є забороненим, тому надання вказаної у заяві земельної ділянки з цільовим призначення "для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" буде суперечити чинному законодавству.

Стосовно нерозуміння ОСОБА_1 щодо запланованої дороги місцевого значення та наявності лінії електропередачі, слід зазначити, що в матеріалах справи є відомості з карт "Генеральний план міста Хмельницького (основне креслення)" та "Хмельницький. Місцеві правила забудови. План зонування території міста" в районі місця розташування спірної земельної ділянки, де позначені дороги місцевого значення, на викопіюванні з Публічної кадастрової карти позначена повітряна лінія електропередачі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що зазначена позивачем земельна ділянка частково охоплюється підставами, визначеними ч. 7 ст. 118 ЗК України як обов`язковими для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, вказані обставини унеможливлюють висновок про відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. Отже, відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки узгоджується з вимогами закону.

Крім цього, відповідачем встановлено, що позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки у розмірі 0,10 га шляхом зазначення на графічному матеріалі території міста Хмельницького ділянки розміром більше 3,5 га.

В свою чергу, частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держземагентства України від 18.05.2010 № 376, межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

У постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі №802/159/17-а та від 19 грудня 2019 року по справі №806/777/17 викладено правову позицію, згідно якої графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Однак, як встановлено відповідачем, з доданих позивачем графічних матеріалів неможливо встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, яку позивач хоче отримати у власність, оскільки бажане місце розташування земельної ділянки площею 0,10 га позначено в межах території площею більше 3,5 га.

Таким чином, додане позивачем до клопотанням викопіювання не можна розцінювати як графічні матеріали в розумінні частини 6 статті 118 ЗК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі №802/159/17-а.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з відповідачем у тому, що дозвіл на розробку проекту землеустрою надає орган місцевого самоврядування на конкретно визначену земельну ділянку, а не визначається землевпорядною організацією, як це вважає позивач.

Доводи апелянта про те, що на графічних матеріалах чітко зазначене бажане місце, на якому вона бажає отримати ділянку розміром 0.10 га у власність (що підтверджується рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/2165/19) є помилковими, оскільки у зазначеному рішенні лише зроблено висновок про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не навів жодних обґрунтованих підстав відмови у наданні такого дозволу, передбачених нормами ЗК України.

Стосовно доданих до апеляційної скарги додатків, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Водночас, позивач не надала доказів того, що додатки, долучені до апеляційної скарги не могли бути подані ще у суді першої інстанції та не зазначила об`єктивних причин неможливості подати такі докази раніше.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 серпня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.