Справа № 320/2896/20
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року № 320/2896/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо невжиття належних заходів реагування на звернення ОСОБА_1 від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області вжити заходи реагування на звернення ОСОБА_1 від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01.

Позовні вимоги мотивовано тим, що притягнення ФОП Тагайчинова до адміністративної відповідальності за «виготовлення металовиробів» в будь-якому випадку не є ефективним засобом захисту прав та інтересів позивача з огляду на те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій з приводу встановлення факту розташування виробничої промислової будівлі на землях різного цільового призначення, що суттєво в тому числі, порушує права та законні інтереси позивача, так як земельна ділянка останнього розташована за 4 (чотири) метри від будівлі. Вважає, що бездіяльність відповідача прямо порушує один з головних принципів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у відповідності до якого пріоритетом є безпека у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

Ухвалою суду від 03.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач з позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив що у позивача відсутнє порушене право в розумінні положень КАС України. Стверджує, що по суті питань, порушених у зверненні позивача від 17.02.2020 №17/02/2020-01, відповідачем поінформувано автора звернення про результати проведених раніше перевірок дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_2 .. Таким чином порушення вимог законодавства при розгляді звернення позивача відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що у разі, якщо було вчинено неправомірні дії під час будівництва будівлі чи споруди, порушене питання належить до галузі архітектури та містобудування, а отже його розгляд і вирішення до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Київській області не належить. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області діяли відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, відтак не підлягають задоволенню.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що позивач переконаний, що вірним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача вжити заходи реагування на звернення позивача від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01, у зв`язку зокрема з тим, що такі заходи в цілому відповідачем не вчинялися, а ті, що були вчинені є неефективними та такими, що фактично не пов`язані з дійсним предметом звернення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:023:0064), площею 0,1005 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 08.06.2015, посвідченим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу та зареєстрованим за №797.

Належна позивачу земельна ділянка межує із земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:023:0036, :01:023:0051 та 0:01:023:0071, власником яких є ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що на зазначених земельних ділянках здійснено будівництво промислових боксів та господарських будівель.

З тих підстав, що збудований об`єкт ОСОБА_2 наносить шкоду позивачу як власнику сусідньої ділянки, 18.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із звернення, в якому просив відповідача: - здійснити установлені законом заходи державного контролю (нагляду) щодо додержання земельного законодавства (зокрема щодо відповідності використання земельних ділянок до їх цільового призначення) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) при будівництві (в т.ч. за наслідками будівництва) нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі з урахуванням: - скасування ІНСПЕКЦІЄЮ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) КС47; скасування ІНСПЕКЦІЄЮ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) КС77 від 18 липня 2018 року на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_2 ); скасування Відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Київської області було містобудівних умов та обмежень від 16 травня 2018 року №0031-05-2008 у зв`язку з невідповідністю цільового призначення земельних ділянок функціональному призначенню будівлі. Президента України та Прем`єр міністра України просив встановити контроль розгляду цього звернення ГОЛОВНИМ УПРАВЛІННЯМ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та контроль щодо вжитих заходів. За наслідками розгляду цього звернення вжити визначені законом заходи реагування на порушення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) вимог земельного законодавства України.

Відповідачем на звернення позивача надано відповідь від 10.03.2020 за №К-435/0-672/6-20 в якій останній зазначив наступне: «Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області за дорученнями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2020 №К-987/0-0.19-1518/6-20 від 25.02.2020 №К-987/0/5-20 та від 27.02.2020 №К-987/1/5-20 розглянуто звернення ОСОБА_1 від 17.02.202 №17/02/2020-01 щодо можливого порушення вимог земельного законодавства на території смт. Ворзель Київської області. Повідомляємо, що за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та видано припис про усунення виявленого правопорушення від 11.06.2019 № 311-ДК/0044Пр/03/0/-19. Встановлено, що виготовлення виробів з металу по АДРЕСА_1 станом на 12.07.2019 не ведеться. Відповідно до частини першої статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту. Водночас інформуємо, що відповідно частини 2 статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Отже, враховуючи вищенаведене, пропонуємо ОСОБА_1 вирішувати порушені у зверненні питання в порядку та у спосіб визначених законодавством».

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною бездіяльністю щодо не здійснення повноважень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.

У відповідності до пункту 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Пунктом 7 Положення визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У відповідності до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області затверджене наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20 лютого 2020 № 53), яке розміщено на офіційному веб-сайті Відповідача (http://kyivska.land.gov.ua/polozhennia/): Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане (п. 1.); Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва (п. 3); Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель, використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку (п. 4).

Тобто, серед головних функцій відповідача є реалізація державного нагляду (контролю) за цільовим використанням власниками земельних ділянок на території в тому числі Київської області.

У відповідності до припису відповідача від 11 червня 2019 року №311- ДК/0044Пр/03/01/-19, на який посилається відповідач у листі, було здійснено перевірку «стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0071, :01:023:0051, :01:023:0036 по АДРЕСА_1 ».

Згідно припису «під час здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлено, що в межах вказаних земельних ділянок розташована, зокрема, будівля, яка на момент проведення перевірки використовується для підприємницької діяльності по виготовленню виробів з металу. Таким чином частина земельної ділянки з кадастровим номером :01.023:0036 площею 0,0144 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером :01.023:0071 площею 0,0231 га використовується всупереч вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням. За вказане правопорушення передбачено відповідальність пунктом «г» частини першої статті 211 Земельного кодексу України». Приписом встановлено ФОП ОСОБА_2 строк для усунення виявленого правопорушення до 11 липня 2019 року. За наслідками складання Припису 12 липня 2019 року відповідачем було також складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №365-ДК/352/ДП/09/01/-19 (далі - Акт), у відповідності до якого «станом на 12.07.2019 у вказаній вище будівлі виготовлення металовиробів з металу не ведеться (здійснено фотофіксацію). Вимоги припису від 11.06.2019р. ДК/0044Пр/03/01/-19 виконані».

Фактично відповідачем перевірявся не факт протиправного зведення будівлі, її цільове призначення, класифікація будівлі, а роботи, які виконувалися людьми в цій будівлі на момент проведення перевірки.

Крім того, в незалежності від факту винесення припису та складання акту позивач у своєму зверненні зазначив про те, що «при регулярному відвідуванні власної земельної ділянки починаючи з січня 2020 року було встановлено, що господарська діяльність ФОП ОСОБА_2 здійснюється на регулярній основі з понеділка по п`ятницю».

При цьому, відповідач посилаючись на припис та акт, застосовуючи положення частини першої статті 61 Конституції України зазначає про те, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим суд зазначає, що будь-які адміністративні правопорушення поділяються за своїм характером на триваючі правопорушення або правопорушення, що мають разовий характер. В даному випадку, в незалежності від віднесення правопорушення ФОП ОСОБА_2 до категорії «разового» або «триваючого», актом було зафіксовано те, що «виготовлення металовиробів з металу не ведеться станом на 12.07.2019 року (здійснено фотофіксацію). Вимоги припису від 11.06.2019р. ДК/0044Пр/03/01/-19 виконані».

Тобто, в незалежності від категорії правопорушення на переконання відповідача воно припинилося, порушення вимог законодавства було усунуто.

Надалі позивачем повідомлено відповідача про наявність аналогічного правопорушення станом на момент подання звернення.

Таким чином, в даному випадку враховуючи факт притягнення ФОП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за аналогічні протиправні такі подальші дії мають кваліфікуватися не як «неможливість бути двічі притягнутим за одне й те саме правопорушення», а як «повторність вчинення адміністративного правопорушення», тобто нове триваюче адміністративне правопорушення, за яке раніше особу було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Предметом звернення був факт розташування «виробничого приміщення» (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне), як єдиної будівлі на трьох різних земельних ділянках з різними цільовими призначеннями, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, яка згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 листопада 2017 року №НВ- 017 належить на праві власності ОСОБА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (код 02.01);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, яка згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 листопада 2017 року №НВ- 017 належить на праві власності ОСОБА_2 , цільове призначення - Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) для здійснення підприємницької діяльності (код 03.10);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , цільове призначення - Для ведення особистого селянського господарства для ведення особистого селянського господарства (код 01.03).

Єдина самостійна будівля не може в будь-якому разі відповідати та узгоджуватися з протилежно різними цільовими призначеннями трьох різних земельних ділянок. З цього приводу заходи контролю (нагляду) відповідачем взагалі не здійснювалися.

Судом встановлено, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій з приводу встановлення факту розташування виробничої промислової будівлі на землях різного цільового призначення, що суттєво в тому числі порушує права та законні інтереси позивача, так як земельна ділянка останнього розташована за 4 (чотири) метри від вказаної будівлі.

Таким чином, бездіяльність відповідача прямо порушує один з головних принципів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у відповідності до якого пріоритетом є безпека у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

При цьому, навіть за наслідками притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу останній й надалі використовує земельній ділянки не за цільовим призначенням, тобто й надалі порушує вимоги земельного законодавства.

У відповідності до статті 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають серед іншого право давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

Відповідно до ч.ч. 7. 8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Класифікація видів цільового призначення земель затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 (далі - Класифікатор).

Так у відповідності до Класифікатора:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01) знаходиться у секції В «Землі житлової та громадської забудови», розділ 02 «Землі житлової забудови»;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) для здійснення підприємницької діяльності (код 03.10) знаходиться у секції В «Землі житлової та громадської забудови», розділ 03 «Землі громадської забудови»;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (код 01.03) знаходиться у секції А «Землі сільськогосподарського призначення», розділ 01 «Землі сільськогосподарського призначення».

Класифікатором також визначено, що:

Землі житлової забудови - це землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва;

Землі громадської забудови це землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування;

Землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше).

Вказані цільові призначення не є сумісними між собою і більше того протиправним є одночасне розміщення на всіх трьох землях виробничого приміщення (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне).

Тобто, одноразове накладення адміністративного стягнення не є в даному випадку ефективним заходом реагування (враховуючи час його накладання - червень 2019 року), більше того за наслідками розгляду звернення відповідачем в цілому не вчинялося будь-яких дій.

Щодо тверджень відповідача про відсутність у позивача «попущеного права в розумінні положень КАСУ», суд зазначає наступне.

Як зазначалося в позовній заяві та визнається відповідачем, у відповідності до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області затверджене наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20 лютого 2020 № 53), яке розміщено на офіційному веб-сайті Відповідача (http://kyivska.land.gov.ua/polozhennia/):

- Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане (п. Г);

- Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва (п. 3);

- Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель, використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку (п. 4).

Також у відзиві зазначається про те, що «під час здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлено, що в межах вказаних земельних ділянок розташована, зокрема, будівля, яка на момент проведення перевірки використовувалась для підприємницької діяльності по виготовленню металовиробів. Таким чином частина земельної ділянки з кадастровим номером :01.023:0036 площею 0,0144 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером :01.023:0071 площею 0,0231 га використовується всупереч вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням».

Водночас, як зазначалося позивачем даною «Будівлею» є споруда, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Героїв Ворзеля, буд. 1, куди зокрема входять житловий будинок А, загальною площею 158,5 кв. м., виробниче приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв. м., сарай, гараж, навіс, тощо (реєстраційний номер об`єкта нерухомого Майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 109) (далі Будівля).

При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2020 року №200447517 підставою виникнення права власності на будівлю (реєстраційний номер об`єкта 109) у ОСОБА_2 серед іншого стала «Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС77, виданий 18.07.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради».

В свою чергу, як вбачається з Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI), зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18 липня 2018 року №КС77 об`єктом будівництва є: Інформація про об`єкт Будівництво виробничого приміщення. Київська область, смт. Ворзель, вул. Героїв Ворзеля, 1 ; код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд - 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне); інформація, що про документ, що дає право на виконання будівельних робіт Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС 1) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), зареєстроване Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради №КС47; місце розташування об`єкта - Київська область, смт. Ворзель, вул. Героїв Ворзеля, 1 ; Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2018р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0051, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11,05.2013р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0036, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.11.2013р. кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0071.

Судом встановлено, що відповідач не заперечує того факту, що на трьох земельних ділянках з різними цільовими призначеннями - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд :01:023:0036); для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) для здійснення підприємницької діяльності :01:023:0051); для ведення особистого селянського господарства :01:023:0071) зведена єдина будівля виробниче приміщення (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне).

А як вбачається з матеріалів справи, предметом звернення позивача до відповідача була саме зазначена вище обставина. Тобто предметом звернення позивача було не види робіт, які на момент перевірки виконувались на території земельних ділянок, а сам по собі факт розміщення (фактичної побудови, зведення та функціонування) єдиної (цілісної) «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9) одночасно на трьох різних земельних ділянка з принципово різними цільовими призначеннями.

Факт зведення будівлі (споруди) на території тієї чи іншої земельної ділянки є ознакою та фактом «використання» такої земельної ділянки. В даному ж випадку таким «використанням» є побудова (зведення) «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9) одночасно на трьох різних земельних ділянка з принципово різними цільовими призначеннями.

Тобто, «використанням» в розумінні статті 91 Земельного кодексу України в даному випадку є факт зведення та побудови «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9).

Відповідач в свою чергу ухиляється від встановлення протиправності в цілому наявності «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9) на вказаних земельних ділянках та обмежується лише встановленням робіт, що проводяться в такій будівлі на момент перевірки.

Як вже зазначалось раніше, відповідачем не вчинялося будь-яких дій з приводу факту розташування виробничої промислової будівлі на землях різного цільового призначення, що суттєво в тому числі порушує права та законні інтереси позивача, так як земельна ділянка останнього розташована за 4 (чотири) метри від вказаної будівлі.

Суд зазначає, що роботи з «виготовлення металовиробів» провадяться й надалі після перевірки, то мова йде про ймовірність повторності адміністративного правопорушення.

Тобто, в незалежності від факту винесення припису та складання акту позивач у своєму зверненні зазначив про те, що «при регулярному відвідування власної земельної ділянки починаючи з січня 2020 року було встановлено, що господарська діяльність ФОН ОСОБА_2 здійснюється на регулярній основі з понеділка по п`ятницю», на що будь- яких заходів реагування також вчинено не було.

Крім того, якщо звернути увагу на предмет звернення позивача в частині факту наявності «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9), то в даному випадку мова йде про єдине триваюче правопорушення, з приводу якого відповідачем жодних дій не вчинялося.

Сама по собі суть встановлення цільового користування земельною ділянкою передусім полягає у встановленні обмежень у використанні земель, реалізацією прав людини на сприятливе для її здоров`я і добробу ту довкілля через забезпечення збалансованого соціально-економічного розвитку, збереження якості довкілля.

В даному ж випадку наявність таких обмежень власником будівлі була проігнорована, що суттєво вплинуло на права позивача, як власника земельної ділянки (для будівництва і обслуговування житлового будинку), що розташована за 4 (чотири) метри від зазначеної будівлі, а відповідачем, як уповноваженим держаним органом не вчинено будь-яких належних заходів державного нагляду (контролю), які б сприяли дійсному відновленню порушених прав позивача.

Щодо тверджень відповідача, що порушене питання не належить до компетенції останнього, то суд зазначає, що згідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

У зверненні позивача не йде мова про неправомірні дії, допущені в процесі будівництва, порушення будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, що дійсно не належить до повноважень відповідача, предметом звернення насамперед є факт розміщення будівлі та дотримання земельного законодавства власником земельної ділянки.

Тобто, предметом звернення є невиконання обов`язку власником земельної ділянки, що передбачене пунктом «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України (забезпечувати використання їх за цільовим призначенням), яке в свою чергу потягнуло за собою порушення відносно Позивача пункту «г» статті 91 Земельного кодексу України (не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів).

У зв`язку з вищевикладеним, та враховуючи викладені в позовній заяві повноваження відповідача, суд дійшов висновку, що порушене питання безумовно належить до компетенції відповідача.

Щодо зазначеної відповідачем у відзиві «відсутності у позовній заяві інформації про те, які саме заходи реагування має вчинити відповідач за результатами звернення позивача», то суд зазначає, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 02.11.2006 р. у справі «Волохи проти України» (Заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державним органам суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі у разі погреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. Європейський Суд дійшов до висновку, що втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене «згідно із законом», оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у певній сфері.

Так, зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках цс зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватись від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Надане органу право діяти саме таким чином у теорії адміністративного права прийнято називати дискреційними повноваженнями (дискреційним правом, дискреційною владою).

Дискреційні повноваження, як встановлене право вибору варіанта поведінки (рішення) або наслідку правової норми, найбільш яскраво проявляються через так званий вільний, або адміністративний, розсуд.

В процесі застосування норми права до конкретної ситуації на остаточне прийняття рішення значний вплив справляє орган, який цю норму застосовує. Встановлення й оцінка факту, з яким норма пов`язує виникнення певних відносин, залежить від низки чинників як об`єктивного, так і суб`єктивного характеру. Окрім того, в нормі права заздалегідь не можна передбачити всіх життєвих ситуацій, випадків та обставин, про що також наголошував Європейський Суд з прав людини.

Тому норма права залишає певний простір, що повинен заповнити орган, який застосовує норму. При цьому він повинен брати до уваги загальний погляд на значення певних понять, мету, якої він повинен досягти, і, зрештою, на засади здорового глузду.

Виходячи з відсутності законодавчого визначення наведеного поняття, а також з урахуванням вищезазначеного можна дійти висновку, що дискреційні повноваження - це сукупність прав і обов`язків державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або обрати один з кількох варіантів рішень, передбачених проектом акта з урахуванням норм національного законодавства та принципу верховенства права.

Отже, судом встановлено факт порушення права особи неправомірною відмовою суб`єкта владних повноважень, то суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти законне рішення.

Право відповідача вжити той чи інших захід нагляду (контролю) є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовної вимоги про зобов`язання вчинити той чи інших конкретно визначений захід нагляду (контролю) га/або інші заходи реагування є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Тому суд дійшов висновку, що вірним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача вжити заходи реагування на звернення позивача від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01, у зв`язку зокрема з тим, що такі в цілому відповідачем не вчинялися, а ті, що були вчинені є неефективними та такими, що фактично не пов`язані з дійсним предметом звернення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірність своїх дій, за таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо невжиття належних заходів реагування на звернення ОСОБА_1 від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області вжити заходи реагування на звернення ОСОБА_1 від 17 лютого 2020 року №17/02/2020-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Київській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят один) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.