Справа № 200/5584/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 р. Справа№200/5584/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, )

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

12 червня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ), в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи: з 12.05.1997р. по 02.07.1997р., з 10.12.1997 р. по 27.03.1998р., з 12.05.2003р. по 17.02.2004р., з 04.10.2014р. по 21.02.2020р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 07.09.1998р. по 25.06.1999 р., з 30.09.2002р. по 04.01.2003р. на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; з 27.08.1999р. по 26.07.2002р. на ДП «Шахта ім. ДС. Коротченка»; з 21.03.2005р. по 06.06.2005р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 15.09.2005р. по 20.03.2006р., з 02.07.2009р. по 26.06.2012р. на ТОВ «Краснолиманська»; з 19.11.2008р. по 25.06.2009р. на ТОВ «Донулепоставка»;

- визнати неправомірними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового (загального) стажу періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2018р. по 31.03.2020р.; періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 1994р. по 1998р. та Донецькому державному технічному університеті з 01 09.1998р. по 31.12.2001р.;

- визнати неправомірним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 квітня 2020 року № 2108 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 14.04.2020р. про призначення пенсії про зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи: з 12.05.1997р. по 02.07.1997р., з 10.12.1997 р. по 27.03.1998р., з 12.05.2003р. по 17.02.2004р., з 04.10.2014р. по 21.02.2020р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 07.09.1998р. по 25.06.1999 р., з 30.09.2002р. по 04.01.2003р. на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; з 27.08.1999р. по 26.07.2002р. на ДП «Шахта ім. ДС. Коротченка»; з 21.03.2005р. по 06.06.2005р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 15.09.2005р. по 20.03.2006р., з 02.07.2009р. по 26.06.2012р. на ТОВ «Краснолиманська»; з 19.11.2008р. по 25.06.2009р. на ТОВ «Донулепоставка»; до страхового (загального) стажу періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2018р. по 31.03.2020р.; періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 1994р. по 1998р. та Донецькому державному технічному університеті з 01 09.1998р. по 31.12.2001р.

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху. 25 червня 2020 року судом отримано заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 2108 відповідач відмовив в призначені пенсії через відсутність необхідного пільгового підземного страхового стажу 25 років. В рішенні відповідача № 2108 від 17.04.2020 про відмову в призначені пенсії зазначено, що через відсутність скан копій трудової книжки та через необхідність проведення перевірки наданих пільгових довідок не зараховано до пільгового стажу періоди роботи на підприємствах, що дає право на пільгову пенсію.

Вважає, що рішення відповідача є незаконним та таким, що порушує право позивача на утриманні в старості від держави, гарантоване Конституцією України. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії не надано Управлінню копії трудової книжки. Зазначає, що на дату звернення страховий стаж позивача склав 16 років 07 місяців 28 днів, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 02 роки 08 місяців 23 дні, з яких за статтею 14-25-шахтарі складає 02 роки 02 місяці 23 дні; за статтею 14-20-шахтарі складає 00 років 06 місяців 00 днів. Також відповідач вказує на необхідність перевірки наданих позивачем довідок про підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Судом установлено, що 14 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17 квітня 2020 року рішенням Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2108 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачу відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового підземного страхового стажу 25 років (а.с. 25, 26).

Зі змісту спірного рішення вбачається, що на дату звернення страховий стаж позивача склав 16 років 07 місяців 28 днів. В тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 02 роки 08 місяців 23 дні, з яких за статтею 14-25-шахтарі складає 02 роки 02 місяці 23 дні, за статтею 14-20-шахтарі складає 00 років 06 місяців 00 днів.

При цьому відповідачем зазначено, що наявність такого пільгового стажу обумовлена не зарахуванням наступних періодів роботи: з 12.05.1997р. по 02.07.1997р., з 10.12.1997 р. по 27.03.1998р., з 12.05.2003р. по 17.02.2004р., з 04.10.2014р. по 21.02.2020р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 07.09.1998р. по 25.06.1999 р., з 30.09.2002р. по 04.01.2003р. на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; з 27.08.1999р. по 26.07.2002р. на ДП «Шахта ім. ДС. Коротченка»; з 21.03.2005р. по 06.06.2005р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 15.09.2005р. по 20.03.2006р., з 02.07.2009р. по 26.06.2012р. на ТОВ «Краснолиманська»; з 19.11.2008р. по 25.06.2009р. на ТОВ «Донулепоставка»; на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2018р. по 31.03.2020р., а також періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 1994р. по 1998р. та Донецькому державному технічному університеті з 01 09.1998р. по 31.12.2001р.

Як зазначено у спірному рішенні підставами для не зарахування вказаних періодів є те, що позивач не надав копію трудової книжки, а надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу потребують перевірки.

Судом установлено, що факт роботи позивача в умовах зайнятості повний робочий день під землею на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 12.05.1997 по 02.07.1997, з 10.12.1997 по 27.03.1998, з 04.10.2014 по 21.02.2020 підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (запис № 1, -3), уточнюючими (пільговими) довідками шахти № 1-418 від 21.02.2020, № 1-420 від 21.02.2020 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої період роботи з 04.10.2014 по 21.02.2020 обліковується як спеціальний за кодом ЗП3013А1 , тобто, як працівнику який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; факт роботи в умовах зайнятості повний робочий день під землею на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 07.09.1998 по 25.06.1999, з 30.09.2002 по 04.01.2003 підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (записи № 8, 9), уточнюючими (пільговими) довідками шахти № 26/702 від 17.12.2013, № 26/494 від 25.11.2019 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої спірні періоди роботи обліковуються як спеціальні за кодами з ЗП3013ЗА1 та ЗП3014А4 тобто, як працівнику та як інженерно-технічному працівнику який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах за Списком № 1 робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України; факт роботи позивача в умовах зайнятості повний робочий день під землею на підприємстві ДП «Шахта ім. ДС. Коротченка» з 27.08.1999 по 26.07.2002 підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 (записи № 6, 7), уточнюючою (пільговою) довідкою шахти № 1-283 від 25.03.2019 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої цей період моєї роботи обліковується як_спеціальний за кодом ЗП3014А4 тобто, як інженерно- технічному працівнику який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах за Списком № 1 робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України; факт роботи в умовах зайнятості повний робочий день під землею на підприємстві ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 21.03.2005 по 06.06.2005 підтверджується уточнюючою (пільговою) довідкою шахти № 1077 від 28.10.2013 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої цей період роботи обліковується як спеціальний за кодом ЗП3013А1 тобто, як працівнику який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах за Списком № 1 робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України; факт роботи на підприємстві ТОВ «Краснолиманська» з 15.09.2005 по 20.03.2006 в умовах зайнятості повний робочий день під землею підтверджується уточнюючою (пільговою) довідкою шахти від 23.10.2013 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої цей період обліковуються як спеціальний за кодом ЗП3014А2 тобто, як працівнику провідної шахтарської професії який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах) та з 02.07.2009 по 26.06.2012 у якості прохідника підземного підтверджується записами №№ 18- 20 трудової книжки серії НОМЕР_2 , уточнюючою (пільговою) довідкою № 651арх від 27.11.2019 та індивідуальною відомістю форми ОК-5 відповідно до якої цей період обліковуються як спеціальний за кодом ЗП3014А2 тобто, як працівнику провідної шахтарської професії який був зайнятий повний робочий день на підземних роботах.

Зазначені обставини підтверджені позивачем з наданням відповідних копій документів та їх оригіналів, зокрема трудової книжки, пільгових довідок, доказів проходження навчання (а.с. 11-24, 28-46).

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України)".

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача підтверджені належними записами трудової книжки, яка оформлена відповідно до вимог законодавства.

При цьому суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів". Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey 18.12.1986р.) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Nurkey 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики.

При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey 10.05.2001р.). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіка Молдова та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони (тобто є окупованою) (Mozer v . the Republic of Moldova and Russia).

Отже, оскільки право позивача, як право на пенсію, ґрунтується на положеннях Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за спірний період та інші надані до суду докази у їх сукупності свідчать про зайнятість останнього за відповідною професією. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними записами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

При цьому, суд зауважує, що приписи Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року щодо необхідності надання додаткових підтверджуючих документів, застосовуються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тоді як в ході розгляду справи встановлено та підтверджено наявність необхідного трудового стажу саме зі змісту трудової книжки.

Отже, позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження свого пільгового стажу.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі також - Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може. зокрема прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача з зарахуванням визначеного судом періоду.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача № 2108 про відмову в призначенні пенсії згідно з статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов - задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією від 09.06.2020р.

Згідно з положеннями статті 139 КАС України при задоволені позову судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Таким чином, відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи: з 12.05.1997р. по 02.07.1997р., з 10.12.1997 р. по 27.03.1998р., з 12.05.2003р. по 17.02.2004р., з 04.10.2014р. по 21.02.2020р. на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 07.09.1998р. по 25.06.1999 р., з 30.09.2002р. по 04.01.2003р. на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»; з 27.08.1999р. по 26.07.2002р. на ДП «Шахта ім. ДС. Коротченка»; з 21.03.2005р. по 06.06.2005р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 15.09.2005р. по 20.03.2006р., з 02.07.2009р. по 26.06.2012р. на ТОВ «Краснолиманська»; з 19.11.2008р. по 25.06.2009р. на ТОВ «Донулепоставка».

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового (загального) стажу періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.04.2018р. по 31.03.2020р.; періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 1994р. по 1998р. та Донецькому державному технічному університеті з 01 09.1998р. по 31.12.2001р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 квітня 2020 року № 2108 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 квітня 2020 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 серпня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова