Справа № 640/23022/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ № 640/23022/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 01 липня 2016 року;

- зобов`язати Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області виплатити мені, ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 1227, 1262 Цивільного кодексу України як спадкоємцю померлої гр. ОСОБА_2 , суми недоотриманої нею пенсії за період з липня 2016 року по квітень 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його бабуся ОСОБА_2 перебувала на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа. З 01.07.2016 виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена. Після смерті бабусі ОСОБА_1 звернувся з питання отримання неодержаної його бабусею пенсії, на що відповідачем було надано відповідь про відмову у проведенні таких виплат. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу як члену сім`ї померлого пенсіонера у виплаті неодержаної його бабусею пенсії.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.07.2016 у зв`язку з непроходженням верифікації та на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.02.2017 №4, акту обстеження від 10.07.2016. Відповідач звертає увагу, що за життя померлої ОСОБА_2 в судовому порядку питання про поновлення виплати її пенсії не вирішувалось. При цьому, стверджує, що позивач як спадкоємець має право лише на недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 , а не на право на звернення до суду за захистом її прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі №640/23022/19, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У ході розгляду справи судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» № 628 від 22.08.2018 реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

Так, згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 628 від 22.08.2018 Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізується шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до частини п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області припинено 29.08.2019, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 3000548.

Отже, Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області вибуло у зв`язку з його припиненням та його правонаступником є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Ураховуючи, що правонаступником Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне допустити заміну відповідача, Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, його правонаступником, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Великобагачанському ОУПФУ Полтавської області та отримувала пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Залученою до матеріалів справи копією довідки від 27.10.2014 № підтверджено, що позивач була внутрішньо переміщеною особою з м. Алчевськ Луганської області до с. Велика Багачка Полтавської області.

Судом установлено, що з 01.07.2016 ОСОБА_2 виплату пенсії було припинено відповідно до розпорядження Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 09.06.2016 № 300 та на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.02.2017 № 4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2019, ОСОБА_1 , відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадщина, на яку він отримав свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, яка знаходиться в Головному управління Пенсійного фонду України та яка належить спадкодавцю на підставі листа, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.01.2019 № 535/04-25.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо визначення розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

Листом від 28.03.2019 № 1223/04 Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило позивача, що відповідно до документів пенсійної справи, що виплата пенсії ОСОБА_3 припинена з 1 липня 2016 року в зв`язку не проходженням верифікації та на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.02.2017 №4.

Частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Пунктом 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначень; (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове держави пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 встановлено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

В статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно.

Оскільки, в період з липня 2016 року по квітень 2018 року ОСОБА_4 із заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася, то підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Положеннями статті 8 вищевказаного Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно частини 1 статті 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Вказане кореспондується з частиною 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналізі вказаних норм свідчить про те, що члени сім`ї померлого мають право на отримання суми саме нарахованої пенсії, яка належала пенсіонеру по місяць його смерті, та які ввійшли до складу спадщини.

При цьому, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1219 Цивільного кодексу України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми нарахованої пенсії або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Як зазначено судом вище, нарахування пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.07.2016 відповідно до розпорядження Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 09.06.2016 № 300 та на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.02.2017 №4, які нею не оскаржувалось та є чинними.

З того часу (01.07.2016) нарахування пенсії не здійснювалось та виплата пенсії не проводилась.

За життя ОСОБА_2 не зверталася до суду з метою вирішити даний спір, та такий спір вирішено не було і відшкодування позивачу не присуджено, а тому право на таке відшкодування померла не набула.

Відповідно, позивач як спадкоємець не має право на заявлення вимог про оскарження рішень/дій відповідача з припинення виплати пенсії та невиплати ОСОБА_2 пенсії з 01.07.2016.

Вказане вище узгоджується з практикою застосування норм права, викладеної у постанові Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2018 року у справі № 825/3610/15-а, де Верховним Судом висловлена позиція, стосовно того, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми заробітної плати або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

При цьому суд ураховує, що в спірному випадку позивач не звертався до органу Пенсійного фонду з питання виплати йому суми недоотриманої пенсії своєї бабусі ОСОБА_2 , але лише щодо визначення розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

Ураховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги те, що пенсія ОСОБА_2 була припинена з 01.07.2016 на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення, припинення) соціальної виплати внутрішньо переміщеним особам Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 15.02.2017 № 4, яке є чинним станом і на сьогодні, вказані суми не входять до складу спадщини, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті таких сум, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у повному обсязі.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код: 13967927, місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась