Справа № 826/7593/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м. Київ № 826/7593/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор"
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2017 №,

за участю представників:

позивача - Єфанової Наталії Володимирівни (дов. б/н від 19.12.2017),

відповідача - Кошарської Анни Юріївни (дов. №385/26-15-10-03),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2017 №.

Податкові зобов`язання позивачу нараховано за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, якою встановлено, що аналітичні звіти огляду ринку прибуткової нерухомості отримані позивачем від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED не несуть будь - якої інформаційної цінності та не можуть бути визнані документальним підтвердженням надання консультативних послуг, а отже відсутні підстави вважати операції проведені позивачем з вказаними контрагентами реальними.

Позивач, не погоджуючись з таким висновком податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, від дійсно мав фінансово - господарські правовідносини з контрагентами IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, SDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED факт отримання послуг від яких підтверджується актами приймання - передачі, а правомірність їх відображення в бухгалтерському обліку - аудиторським висновком.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено, що аналітичні звіти огляду ринку прибуткової нерухомості отримані позивачем від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, SDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED не несуть будь - якої інформаційної цінності та не можуть бути визнані документальним підтвердженням наданих консультативних послуг, а отже відсутні підстави вважати операції проведені позивачем з вказаними контрагентами реальними.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

У судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження. Під час розгляду справи, суд встановив наступне.

У період з 31.01.2017 по 13.02.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт від 20.02.2017 № 160/26-15-14-06-02/38150437, яким встановлено порушення:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підпункту 2.5 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 119 739,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по податку на додану вартість на загальну суму 31645,00 грн.;

- операції проведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" пов`язані з оформленням документів на придбання товарів, робіт (послуг) від нерезидентів не мають статусу "господарських операцій" у відповідності до статті 1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", а кошти перераховані на рахунки відповідних нерезидентів, на загальну суму 384 400,00 долю США (8 741 450,16 грн.) спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом;

- підпункту 141.6.1 пункту 141.6 статті 141 Податкового кодексу України, пункту 1 статті1, статей 43, 64 Закону України "Про інститути спільного інвестування", а саме: активи у вигляді земельних ділянок та об`єктів незавершеного будівництва, ПВНЗІФ "Цитадель", оціночна вартість яких станом на 01.01.2014 становить 59 916 941,00 грн., станом на 30.09.2016 становить - 64 544 410,33 грн. не є активами ПВНЗІФ "Цитадель", а є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", отриманою за рахунок коштів інвесторів ПВНЗІФ "Цитадель";

- встановлено наявність сумнівних фінансових операцій, які відповідають ( п.7 переказ коштів за кордон за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), крім переказів кощтів за територію України) регламентованих Положенням про порядок організації роботи при виявленні органами ДФС фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення відповідно до наказу ДФУ України від 01.04.2015 № 230.

13.03.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями на суму 1 119 739,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 14.04.2017 № 8019/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення - рішення від 13.03.2017 № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням від 13.03.2017 № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи зобов`язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку .

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування можуть бути операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування є факт придбання товарів та послуг, які відображені в податкових накладних, із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції та отриманих послуг, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

У періоді щодо якого проводилась перевірка позивач мав фінансово - господарські правовідносини за аналогічними контрактами про надання консультативних послуг:

- з СAPEXPANSION LTD від 02.03.2015 № 02/03-2015, від 03.08.2015 № 03/08-2015;

- з CORREGIS SERVIS LTD від 03.09.2015 № 03/09-2015;

- з IDP ESTATE LTD від 04.08.2015 № 04/08-2015, від 06.11.2015 № 06/11-2015, від 30.03.2015 № 30/03-2015;

- з PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD від 05.03.2015 № 05/03-2015, від 24.07.2015 №24/07-2015;

- з COSPELO LTD від 09.11.2015 № 09/11-2015;

- з IDP GUARANTY LTD dsl 11.11.2015 № 11/11-2015, від 27.03.2015 № 27/03-2015;

- з ANNABERG ENTERPRISES LIMITED від 21.09.2015 № 21/09-2015;

- з IDP ASSET MANADGEMENT від 26.03.2015 № 26/03-2015, від 27.07.2015 № 27/07-2015.

На підтвердження факту отримання послуг за вказаними договорами позивачем надано суду копії актів приймання - передачі наданих послуг та аудиторського висновку (звіту незалежного аудитора) щодо фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" станом на 31.12.2015 від 29.02.2016 № 1186 складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "АБК-АУДИТ".

Відповідно до пункту 1 контрактів про надання консультативних послуг укладених позивачем з IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED виконавець надає консультаційні послуги щодо огляду ринку прибуткової нерухомості у формі письмового звіту.

Таким чином, основним документом, які засвічує факт виконання IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED зобов`язань відповідно до укладених з позивачем контрактів про надання консультативних послуг є письмові звіти щодо огляду ринку прибуткової нерухомості.

Позивачем надано суду документи найменуванням яких він зазначив "копія аналітичних звітів щодо огляду ринку нерухомості іноземних держав".

З аналізу відповідних документів судом встановлено, що вони мають найменування "Обзор ринка прибыльной недвижимости" після чого вказано найменування певної країни та оформлені у вигляді брошур. При цьому жодних даних щодо дати та місця їх складання, щодо осіб якими їх було складено, як і їх підписів відповідні документи не містять, а отже вони складені з порушення вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» а не можуть належним чином засвідчувати факт здійснення фінансово - господарських операцій.

Позивачем на підтвердження використання послуг отриманих від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку надано суду копії наказу від 18.02.2015 № 02-1, службової записки від 26.11.2015 та рішення від 30.11.2015 № 11-1 з яких вбачається, що вказаним наказом було наказано провести дослідження ринку нерухомості Германії, Об`єднаних арабських еміратів, Словаччини, Естонії, Литви, Республіки Кіпру, Франції, Королівства Іспанії, Австрії, Португалії, Хорватії, Королівства Нідерландів, Чорногорії за результатами якого встановлено, що прибутковість, яку пропонують відповідні ринки занадто низька для ефективного управління активами інвестиційних інвесторів та отримання прибутку, огляду на що вирішено відмовитись від інвестування в нерухомість зарубіжних країни.

Водночас у вказаних документах відсутні будь - які дані, як щодо проведення дослідження ринку нерухомості відповідних країн за рахунок послуг отриманх від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED, так і щодо того, що вказане дослідження було проведено не виключно за рахунок працівників позивача.

Інших доказів на обґрунтувань на підтвердження використання послуг отриманих від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем суду надано не було.

Таким чином позивачем не надано суду належних доказів та обґрунтувань, як на підтвердження придбання, так і на підтвердження використання послуг отриманих від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку.

Наданий позивачем суду аудиторський висновок (звіту незалежного аудитора) щодо фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" станом на 31.12.2015 від 29.02.2016 № 1186 складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "АБК-АУДИТ" не приймається судом до уваги з огляду на те, що він не містить інформації, як на підтвердження фактичного виконання IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED зобов`язань за контрактами укладеними з позивачем, так і на підтвердження використання позивачем послуг отриманих від зазначених контрагентів у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, у той час, як встановлення факту правильності відображення правовідносин з зазначеними контрагентами на підставі отриманих від них актів приймання - передачі наданих послуг в бухгалтерському обліку не є предметом дослідження в даній справі.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що, як було встановлено судом, надані позивачем на підтвердження факт отримання від IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED документи складені з порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та не містять реквізитів, які мають містити первинні документи, а також те, що позивачем не надано суду належних доказів та обґрунтувань, як на підтвердження придбання, так і на підтвердження використання послуг отриманих від вказаних контрагентів у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з контрагентами IDP ASSET MANADGEMENT, PROVE GROUP INTERNATIONAL LTD, CAPEXPANSION LTD, IDP CAPITAL LTD, COSPELO LTD, IDP ESTATE LTD, IDP GUARANTY LTD, CORREGIS SERVIS LTD, ANNABERG ENTERPRISES LIMITED, а отже не доведено факт отримання послуг від вказаних контрагентів та їх використання у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор" (01601, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1-А, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2017 № - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов