Справа № 280/6243/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/6243/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року (суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/6243/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про скасування постанови, -

встановив:

У грудні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.04.2020 позовні вимоги задоволено.

У вказаному рішенні суд першої інстанції зазначив, що зафіксовані актом інспекційного відвідування порушення не стосуються ФОП ОСОБА_1 , оскільки приміщення, у якому воно відбувалося станом на час проведення відвідування не перебувало у користуванні підприємця, а з наданого ГУ Держпраці у Запорізькій області відеозапису не вбачається, що зафіксоване ними порушення стосується саме ФОП ОСОБА_1 . Також, з вказаного запису не зрозуміло, якою саме особою ГУ Держпраці у Запорізькій області він був зроблений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ Держпраці у Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на неповне дослідження судом першої інстанції усіх обставин справи, зокрема не дослідження відеозапису, з якого вбачається факт проходження стажування особами, а також наявності чітко визначених робочих місць у приміщенні, де було проведено інспекційне відвідування. При цьому, скаржник звертає увагу, що особа, що зустріла інспекторів ГУ Держпраці у Запорізькій області була повідомлена про проведення інспектування саме відносно ФОП ОСОБА_1 , проте не заперечувала, що у цьому приміщені здійснює свою діяльність саме вказаний підприємець. Також, скаржник висловив сумніви відносно не здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності у приміщенні, де було проведено інспектування, оскільки угода про відшкодування вартості послуг охорони під час його проведення підприємцем надана не була. Крім того, згідно вказаної угоди послуги охорони сплачує саме ФОП ОСОБА_1 . Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зокрема, позивач вказав, що інспекційне відвідування, що було проведено ГУ Держпраці у Запорізькій області 20.08.2019, містило чимало процесуальних порушень, а саме щодо не повідомлення ФОП ОСОБА_1 про його проведення у встановленому законом порядку, проведення його у приміщенні, яке на час його проведення не перебувало у користуванні підприємця, а також набуття доказів, зокрема, відеофіксації у порядку, передбаченому Постановою КМУ № 823 від 21.08.2019, яка набула чинності тільки 30.08.2019, тобто через 10 днів після проведення інспектування. Водночас, вказані докази, на думку позивача, були протиправно використані для винесення оскаржуваної постанови, яка винесена за результатами іншого інспектування, яке розпочалося 27.09.2019 без належних на його проведення підстав, а саме повторної скарги громадянки ОСОБА_2 . Також, позивач вказав, що вказаними доказами відеофіксації не підтверджено факт здійснення порушень саме ФОП ОСОБА_1 , а перелік осіб, що викладений у первинній скарзі ОСОБА_2 , копія якої долучена до матеріалів справи, не містить ім`я ОСОБА_3 , яке фігурує у описовій частині акту інспекційного відвідування. Крім того, позивач вказав на відсутність у скаржника повноважень на надання оцінки положенням угоди про відшкодування вартості послуг охорони та про недопустимість сумнівів у її належності як доказу у справі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.08.2019 за вх. №4-859 до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшла скарга ОСОБА_2 щодо порушення відносно неї законодавства про працю (а.с.36-37).

З метою перевірки дотримання законодавства про працю, згідно з наказом ГУ Держпраці у Запорізькій області №1445 від 13.08.2019 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)», видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 853 від 13.08.2019, в якому вказаний перелік питань, що підлягають перевірці під час заходу державного нагляду у вигляді інспекційного відвідування, а саме: нарахування та виплата заробітної плати; порядок оформлення трудових відносин.

20.08.2019 інспекторами ГУ Держпраці у Запорізькій області здійснений вихід з метою проведення контрольного заходу щодо діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (адреса реєстрації) та за адресою ведення його діяльності: АДРЕСА_2 . Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 3а, 2 поверх та м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 40 оф. 201.

За адресою ведення діяльності: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 3а, 2 поверх, інспекторами ГУ Держпраці у Запорізькій області виявлено осіб, які зазначали, що працюють у ФОП ОСОБА_1 . Разом з цим, він при проведенні інспекційного відвідування присутній не був, оскільки у період часу з 14.08.2019 по 23.08.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №12.306 від 23.08.2019 (а.с.18).

27.08.2019 інспекторами складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з відсутністю посадової (уповноваженої) особи за місцезнаходженням.

Водночас, представником скаржника зазначено, що 13.09.2019 за вх. №4-1033 до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшла повторна скарга ОСОБА_2 щодо порушення відносно неї законодавства про працю. Однак, зазначеної скарги скаржником до матеріалів справи не надано.

24.09.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області оформлено наказ №1697 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)» та направлення на проведення інспекційного відвідування №985 від 24.09.2019 (а.с.7,8). З направленням позивач ознайомлений 30.09.2019, про що свідчить відповідна відмітка на направленні.

У період з 27.09.2019 по 08.10.2019, інспекторами ГУ Держпраці у Запорізькій області, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗП2962/570/АВ від 08.10.2019 (а.с.9-11).

Вказаним актом зафіксовано, що під час інспекційного відвідування виявлені порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21 та ч.ч. 1 ,3 ст. 24 КЗпП України, що полягають у наступному.

Під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою ведення діяльності, а саме: м АДРЕСА_3 Запоріжжя, вул. Дзержинського (Олександрівська), буд. 3а, 2 поверх, з питання оформлення трудових відносин встановлено, що протягом січня-жовтня 2019 року 6 осіб допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ст.ст. 21 та 24 КЗпП України.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), особа, що надавала консультації за чітко визначеним робочим місцем та представилась ОСОБА_3 , працює на посаді менеджера-консультанта ФОП ОСОБА_1 близько трьох місяців. Про складання трудових або будь-яких інших договорів в письмовій формі до виходу на роботу з ФОП ОСОБА_1 не пам`ятає.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), особа, що зустріла інспекторів та направила до менеджера-консультанта Дмитра, проходить стажування. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце. Після пред`явлення посвідчень інспекторами та оголошення, що проводиться інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 зазначена особа почала телефонувати та на питання «Чи прибуде посадова уповноважена особа?» відповіла: «Так, чекайте». Після цього, вона дала вказівки всім присутнім в приміщенні покинути робочі місця та згодом зачинила двері приміщення та здала під охорону на сигналізацію.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки, особа, що зустріла інспекторів також проходить стажування (на випробувальному терміні) та не укладала трудових або будь-яких інших договорів в письмовій формі до виходу на роботу. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце. Також вона повідомила, що у них ненормований робочий день, тому покидають приміщення на обідню перерву.

Відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки, дві особи (молоді чоловіки), які знаходились за чітко визнаними робочими місцями, пояснили, що проходить стажування (на випробувальному терміні) приблизно тиждень, а особа, яка покидала приміщення, зазначила що працює перший день. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце.

Згідно довідки від 03.10.2019 представника позивача адвоката Лісняк Я.В., у 2019 році ФОП ОСОБА_1 не укладав трудові договори з найманими працівниками (а.с. 45).

21.11.2019, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування №ЗП2962/570/АВ від 08.10.2019, заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 2962/570/АВ/П/ТД-ФС, якою до позивача відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 751 170,00 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.12).

Правомірність винесення ГУ Держпраці у Запорізькій області вказаної постанови є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що інспекційне відвідування ФОП Опанаска ОСОБА_4 здійснювалось за адресою: м АДРЕСА_3 Запоріжжя, вул. Олександрівська АДРЕСА_4 Дзержинського АДРЕСА_5 , буд. АДРЕСА_6 а, поверх 2.

Позивач використовував вказане приміщення для ведення господарської діяльності, на підставі Договору суборенди № 55 від 01.02.2019, укладеного з суборендодавцем - ФОП ОСОБА_5 (а.с.16).

15.08.2019 Договір суборенди № 55 від 01.02.2019 був розірваний на підставі відповідної угоди про розірвання, а приміщення було повернуто суборендодавцю на підставі акту передачі-приймання від 15.08.2019 (а.с.17).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на 20.08.2019 вказане нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , вже не використовувалось позивачем як місце провадження господарської діяльності, а відтак жодного відношення до зазначеного приміщення позивач не має.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав вірну оцінку наявної у скаржника інформації від охоронної фірми «Венбест», яка повідомляє, що станом на 06.11.2019 договір на охорону приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , укладений з ФОП ОСОБА_1 з 22.07.2019 діє по теперішній час.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Кредитор) та ФОП ОСОБА_6 (Боржник) укладено Угоду про відшкодування вартості послуг охорони, за умовами якої Кредитор, в користуванні якого, як у суборендаря, находилось приміщення за адресою: АДРЕСА_8 Запоріжжя АДРЕСА_9 Олександрівська АДРЕСА_6 2, приміщення другого поверху, є замовником охорони вказаного приміщення на підставі договору від 22.07.2019, укладеного з ТОВ «Венбест» в якості виконавця. Кредитор не є користувачем (суборендарем) нежилого приміщення, вказаного в п. 1 цієї Угоди, з 15.08.2019. На момент підписання цієї Угоди, Боржник є користувачем (суборендарем) нежилого приміщення, вказаного в п. 1 цієї Угоди. У зв`язку з браком грошових коштів у Боржника, Сторони дійшли спільної взаємної згоди про те, що Договір охорони залишається діючим для Кредитора і ТОВ «Венбест» як виконавця. Кредитор не розриває, не припиняє та не змінює Договір охорони за власною ініціативою, за виключенням випадків, коли на такому розірванні, припиненні чи зміні письмово та обґрунтовано, відповідно до вимог законодавства та умов Договору охорони, наполягає ТОВ «Венбест». Кредитор в повному обсязі й належним чином виконує всі зобов`язання з Договору охорони відповідно до умов, які в ньому викладені. Кредитор своєчасно і в повному обсязі сплачує послуги ТОВ «Венбест» відповідно до умов Договору охорони. Боржник відшкодовує Кредитору всю суму грошових коштів, витрачених на оплату охорони, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту припинення цієї Угоди (а.с.64).

Таким чином, не розірвання позивачем з ТОВ «Венбест» договору на охорону приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 3а, поверх 2, не є підставою для висновку скаржника щодо використання ним вказаного приміщення для ведення господарської діяльності, оскільки позивач лише сплачував ТОВ «Венбест» кошти за послуги охорони нежитлового приміщення, яке вже перебувало у користування у іншого суб`єкта господарювання, що не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься лист ФОП ОСОБА_5 від 26.02.2020, який є суборендодавцем, приміщення в якому проводилось інспекційне відвідування. У вказаному листі ФОП ОСОБА_5 зазначає, що 15.08.2019 договір суборенди нежилого приміщення №55 від 01.02.2019, укладений між ФОП ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_1 , припинений на підставі відповідної двосторонньої угоди, а нежиле приміщення - об`єкт суборенди - було повернуто ФОП ОСОБА_5 згідно з актом передачі-приймання. Після 15.08.2019 ФОП ОСОБА_1 вказаним приміщенням не користувався і не сплачував суборендну плату. З 22.08.2019 вказане нежиле приміщення було передано в користування іншій особі (а.с.73).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 20.08.2019 приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (колишня вулиця Дзержинського), буд. 3а, поверх 2, не перебувало в оренді позивача, що спростовує твердження скаржника про ведення позивачем за вказаною адресою господарської діяльності з допущенням до роботи 6 (шести) осіб без укладення трудового договору та встановленого порушення вимог ч. 1 ст. 21 та ч.ч. 1 та 3 ст. 24 КЗпП України.

Що стосується допустимості та оцінки судом першої інстанції відеодоказу від 20.08.2019, з якого вбачається що особа, яка здійснювала відеозйомку підходила до невстановлених осіб та представлялась працівником Держпраці, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відео не дає змоги встановити особу, яка здійснювала інспекційне відвідування приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (колишня вулиця Дзержинського), буд. 3а, поверх 2.

Крім того, з відео також неможливо встановити обставин, які викладені в акті інспекційного відвідування, а саме: допущення саме ФОП ОСОБА_1 до роботи 6 (шістьох) працівників, без укладання трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, оскільки особи, до яких звертався працівник Держпраці в загалі не вказали, де саме та на кого вони працюють, а інші особи, які представились стажерами взагалі не зазначали свого прізвища та ім`я та також не вказали де саме і у кого проходить стажування.

Посилання скаржника на те, що вказаним особам було повідомлено про проведення інспектування саме відносно ФОП ОСОБА_1 , проти проведення якого останні не заперечували, не є доказом перебування вказаних осіб у трудових відносинах саме з позивачем, оскільки відсутність з їх будь-яких заперечень проти проведення інспекційного відвідування не є доказом їх перебування у вказаних відносинах. Також, інспектором не було встановлено, з ким особа, що зустріла інспекторів, мала телефонну розмову.

Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 КАС України).

Отже, наданий скаржником електронний відеозапис не містить інформацію щодо предмета доказування, оскільки з відео неможливо встановити обставини, які були встановлені у акті інспекційного відвідування інспекторами праці, та достовірно встановити як осіб, так і те місце, де вони проходили стажування та виконували обов`язки менеджера-консультанта, приймаючи до уваги той факт, що приміщення, в якому проводилось інспекційне відвідування вже не перебувало в оренді позивача та не використовувалось для ведення господарської діяльності.

Також, колегія суддів приймає до уваги посилання позивача на те, що відеозапис, що покладений в обґрунтування встановленого скаржником правопорушення зроблено 20.08.2019, тобто у межах інспекційного відвідування, призначеного згідно наказу №1445 від 13.08.2019 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)», та за результатами якого 27.08.2019 інспекторами складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з відсутністю посадової (уповноваженої) особи за місцезнаходженням.

Разом із цим, спірна постанова винесена за результатами проведення інспекційного відвідування, що було здійснено на підставі наказу №1697 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)», у межах якого фактично інспекційного відвідування здійснено не було, а були взяті докази, отримані під час проведення інспекційного відвідування 20.08.2019.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги посилання скаржника на те, що матеріали справи не містять копії повторного звернення ОСОБА_2 , яке стало підставою для винесення наказу №1697 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)».

При цьому, як вірно зазначено позивачем у переліку осіб, які зазначені ОСОБА_2 у заяві від 02.08.2019, ім`я « ОСОБА_3 », яке фігурує у акті інспекційного відвідування від 08.10.2019 відсутнє.

Таким чином, скаржником не надано доказів в обґрунтування правомірності проведення інспекційного відвідування, за результатами якого складено акт №1697 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)», не надано доказів порушень, що встановлені вказаним актом, які були зібрані саме під час його проведення, а саме у період з 27.09.2019 по 08.10.2019, а також не надано доказів вчинення вказаних порушень саме ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, наведені у акті інспекційного відвідування обставини спростовані наданими позивачем доказами, що знайшли правильної оцінки суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані в акті інспекційного відвідування порушення не стосуються позивача, а відтак підстави для накладення на позивача відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України штрафу у розмірі 751 170,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 21, ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України відсутні.

Відповідно, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2020 року у справі № 280/6243/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 06.08.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов