Справа № 367/2059/20
Суддя: Карабаза Н. Ф.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №367/2059/20
Провадження № 2-а/367/279/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшого лейтенанта поліції 1-й бат. 2 рота ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище адміністративний позов, який позивач мотивує тим, що 20 березня 2020 року близько 13 год. 00 хв. керуючи автомобілем ТОYОТА YARIS, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалась з дозволеною швидкістю та з ближнім світлом фар автомобільною дорогою М-06 (Київ-Чоп) у напрямку м. Ірпінь, під`їжджаючи до контрольного пункту поліції її зупинив відповідач, інспектор звинуватив її у порушенні п. 9.8 та П.2.1.Ґ ПДР (водій керував т/з за межами населеного пункту без ближнього світла фар та не мав поліса осцпв власників наземних т/з), після чого вона передала відповідачу свої документи для складання оскаржуваної постанови, вважає зупинку її т/з незаконною та безпідставною, адже нею не було порушено жодних норм ПДР України. Також зазначає, що відповідач не попередив про аудіо- та відеофіксацію розгляду справи по суті, не повідомив про права та обов`язки, не надав змогу належним чином ознайомитись із доказами по справі та скористатися правовою допомогою, чим порушив чинне законодавство та процес розгляду справи. Оскаржувана Постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджували факт неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, постановою серії ЕАК № 2273008 від 20 березня 2020 року про накладенню адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині порушення п. 9.8 та п.2.1.ґ ПДР України. Відповідач не здійснив жодних заходів щодо отримання пояснень від неї чи свідків та пасажирів її транспортного засобу. Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, що свідчать про те, що нею було порушено вимог п. 12.4 ПДР. Крім того, відповідачем не наведено та не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту порушенням вимог вимог п. 9.8 та п.2.1.ґ ПДР України. Непред`явлення при перевірці документів полісу автоцивілки не є підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 126 КУпАП і відповідно для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з матеріалів справи не вбачається який саме засіб відео фіксації був використаний, в матеріалах справи відсутні дані щодо засобу, яким здійснювалася технічна фіксація правопорушення. Тобто відсутні докази відповідності фіксації у відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та статті 283 КУпАП. Зазначає, що конкретизуючих причин зупинки передбачених п.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та КУпАП України їй не надано, як і не було пред`явлено доказів скоєння адміністративного правопорушення, як це передбачено нормами КУпАП, не враховано при винесенні постанови про адміністративне правопорушення пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, не відібрано пояснення від неї, яка бажала їх надати, не роз`яснено всіх прав, передбачених ст.268 КпАП України, в тому числі при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката. Просить визнати дії інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшого лейтенанта поліції 1-й бат. 2 роти Глущенка Петра Миколайовича щодо складання постанови серії ЕАК № 2273008 від 20 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч.1 ст. 126 КупАП, незаконними, визнати постанову серії ЕАК № 2273008 від 20 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 9.8 ПДР передбачено, зокрема, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 2.1. ґ) ПДР). На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (пункт 2.4. а) ПДР). У відповідності до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Положеннями статті 36 КУпАП регламентовано, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Отже, відповідач правомірно притягнув позивача саме за більш тяжке правопорушення. Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час. Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.Таким чином посилання позивача на статтю 33 КУпАП та нібито її порушення відповідачем не відповідають дійсності. Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції. Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку частини 5 статті 278 КУпАП - не надходило. Окрім того, що Позивач на місці вчинення правопорушення та винесення оскаржуваного рішення надав усні пояснення, згідно яких вона не заперечувала вчинення правопорушення та вказувала інспектору, що хоч вона здійснила оплату полісу ОСЦПВ, проте він дійсно не дійсний та «висить». На офіційній веб сторінці МТСБУ можна перевірити чи дійсний договір внутрішнього або міжнародного («зелена картка») обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників на певну дату за номером бланка поліса, чи забезпечений транспортний засіб на певну дату за державним номером або VIN-кодом автомобіля та отримати дані про страховика, який видав поліс. Згідно інформації Централізованої бази даних МТСБУ, транспортний засіб позивача, ТОYОТА YARIS, державний номерний знак НОМЕР_1 не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 20.03.2020 року, тобто, в день винесення оскаржуваної постанови. Доводи позивача щодо права не пред`явлення поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора поліції незаконними, то вони не можуть підлягати задоволенню, оскільки контроль за дорожнім рухом, реагування на порушення водіями ПДР і складання постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху входить до службових обов`язків інспекторів патрульної поліції. Крім того, дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством і виконанням учасниками дорожнього руху ПДР, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер. Крім того, ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено вирішення судом питань про визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними чи протиправними. Зауважує, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі та у межах встановлених Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП, положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Крім того, позивач визнає факт того, що керував транспортним засобом у якого був відсутній поліс ОСЦПВ. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, наданий представником відповідача диск із відеозаписом з боді камери із фіксацією правопорушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову із наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2020 року інспектором старшим лейтенантом поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Глущенко Петром Миколайовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК №2273008, відповідно до якої 20.03.2020 року о 13 год. 06 хв. Водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом за межами населеного пункту без ближнього світла фар, чим порушила вимоги п. 9.8 ПДР та не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 ґ ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 36 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.4 а ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (пункт 21.2 цієї статті Закону).

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, вказаною нормою права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п. 21.3 ст. 21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред`явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно п.21.4 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеного вбачається, що дії позивача по вчиненню правопорушення мали місце та мають склад правопорушення. Незгода позивача з підставами зупинення транспортного засобу ґрунтується на тому, що позивач помилково вважала, що її було зупинено без законних підстав.

Така думка позивача є помилковою. Так згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності у спірному випадку у відповідача правових підстав для перевірки наявності у неї полісу обов`язкового страхування.

Крім того, подаючи позов до суду про скасування постанови щодо порушення ПДР щодо не пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не долучив до матеріалів справи копію вказаного полісу та інших доказів, на які посилається у позові. Натомість, згідно даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, що є у відкритому доступі, станом на день винесення постанови - 20.03.2020 року діючого страхового полісу транспортного засобу ТОYОТА YARISз номерним знаком НОМЕР_1 позивач не мала.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вказані норми права, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності, у спірному випадку, правових підстав у відповідача для перевірки наявності у нього полісу обов`язкового страхування, оскільки такі повноваження інспектора патрульної поліції передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов`язком водія мати при собі поліс обов`язкового страхування та пред`являти його на вимогу працівників поліції.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними та не обґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 126, 247, 251, 252, 268, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 72, 77, 90, 229, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшого лейтенанта поліції 1-й бат. 2 рота ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза