Справа № 640/15636/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ №640/15636/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доПівнічного регіонального управління Державної прикордонної служби України
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплати повного грошового забезпечення
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Північного регіонального управління державної прикордонної служби України, в якому просив суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10 липня 2019 року №227-ОС, який не відповідає вимогам підпункту 6 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009;

- зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України прийняти рішення про поновлення позивача на посаді, яку останній раніше займав та поновити виплату грошового забезпечення в повному обсязі з 03 липня 2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність оскаржуваного наказу, наголошуючи на тому, що позивачу змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, у зв`язку з чим, відповідач повинен був поновити позивача на займаній посаді та виплачувати грошове зобов`язання у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що призначення, звільнення та направлення у розпорядження військовослужбовців є дискреційними повноваженнями Держприкордонслужби і суд не може підміняти собою такий орган.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому звернув увагу суду на те, що представником відповідача жодним чином не спростовано доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в яких наголосив на тому, що оскарження наказу від 10 липня 2019 року №227-ОС не зупиняє виконання останнього.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між головою Державної прикордонної служби України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, який набрав чинність з 31 березня 2017 року.

ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера (оперуповноваженого) третього сектору окремого оперативно - розшукового відділу (з місцем дислокації м. Київ) оперативно - розшукового управління Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Печерським районним судом м. Києва 26 лютого 2019 року оголошено ухвалу по справі №757/9320/19-к про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі зазначеної ухвали суду, згідно з підпунктом 6 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27 лютого 2019 року №66-ОС ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника регіонального управління та припинено з 26 лютого 2019 року виплату грошового забезпечення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року застосований до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту змінено на особисте зобов`язання.

Про зміну запобіжного заходу та винесення зазначеної ухвали позивач здійснив доповідь своєму безпосередньому керівнику, а примірник ухвали було направлено до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

На підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ від 10 липня 2019 року №227-ОС щодо організації службової діяльності майора ОСОБА_1 .

Крім того, зазначеним наказом виконувачу обов`язків начальника окремого оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації м. Київ) оперативно-розшукового управління наказано визначити обов`язки, розробити тимчасову посадову інструкцію, здійснювати контроль за виконанням покладених на ОСОБА_1 завдань та виплачувати позивачу з 03 липня 2019 року оклад за військовим званням і надбавку за вислугу років.

Вважаючи наказ від 10 липня 2019 року №227-ОС протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Положення), цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 89 Положення призначення військовослужбовців на посади, звільнення з посад та зарахування їх у розпорядження здійснюється:

1) осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу:

на посади в органах Держприкордонслужби - наказом начальника цього органу;

на посади у структурних підрозділах регіонального управління та в разі переміщення військовослужбовця з одного органу Держприкордонслужби до іншого, якщо ці органи підпорядковані регіональному управлінню, - наказом начальника регіонального управління;

в інших випадках - наказом Адміністрації Держприкордонслужби;

2) осіб офіцерського складу:

на посади в органах Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до капітана (капітан-лейтенанта) включно, - наказом начальника відповідного органу Держприкордонслужби;

на посади у структурних підрозділах регіонального управління та підпорядкованих йому органах Держприкордонслужби, вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до підполковника (капітана 2 рангу) включно, - наказом відповідно начальника регіонального управління, ректора вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби;

в інших випадках - наказом Адміністрації Держприкордонслужби.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має звання майор та враховуючи вищенаведені норми позивач може бути призначений на посаду, звільнений з посади або зарахований у розпорядження наказом відповідного начальника регіонального управління, ректора вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби.

В той же час суд звертає увагу учасників справи на те, що поняття «призначення на посаду» чи «зарахування у розпорядження» та наділення однієї службової особи організувати службову діяльність іншої службової особи не є тотожними поняттями і таке наділення, навіть і у відношенні особи яка має військове звання «майор», наказу чи погодження Голови Державної прикордонної служби не потребує.

Водночас перебування військовослужбовців у розпорядженні начальників органів Держприкордонслужби врегульовано пунктами 127, 128 Положення.

За правилами абзацу першого пункту 127 Положення зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі:

1) розформування (реформування) органу Держприкордонслужби чи його підрозділу або скорочення штатних посад, якщо до закінчення встановленого строку проведення зазначених заходів не вирішено питання щодо дальшого проходження служби військовослужбовцями, які вивільняються, - до двох місяців;

2) коли начальник органу Держприкордонслужби вищого рівня здійснює переміщення військовослужбовця, призначення якого на посаду належить до повноважень начальника органу Держприкордонслужби нижчого рівня, а також у разі переміщення військовослужбовця на посаду до розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби - до двох місяців;

3) пониження в посаді у порядку дисциплінарного стягнення або на підставі результатів атестації, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду, - до двох місяців;

4) повернення до органів Держприкордонслужби військовослужбовця, прикомандированого до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевих рад, - до двох місяців;

5) відсторонення обвинуваченого від посади під час провадження досудового слідства - до завершення досудового слідства, а якщо вчинено злочин у сфері службової діяльності, - до набрання вироком законної сили;

6) коли стосовно військовослужбовця вжито запобіжний захід у кримінальній справі у виді взяття під варту або за вироком суду застосовано таке покарання, як арешт, - до скасування чи зміни запобіжного заходу або до постановлення судом вироку чи відбуття кримінального покарання у виді арешту;

7) коли військовослужбовець безвісно відсутній більше десяти днів - до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим;

8) коли військовослужбовець перебуває у полоні чи як заручник або інтернована особа - до його повернення;

9) скорочення посади, яку займає військовослужбовець-жінка, що перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами чи по догляду за дитиною, в разі неможливості перемістити таку жінку на вакантну посаду - до закінчення відпустки по догляду за дитиною;

10) закінчення військовослужбовцем вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, вищого військового навчального закладу іншого військового формування або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу в разі відсутності вакантних посад - до двох місяців;

11) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби, - до одного місяця;

12) позбавлення військовослужбовця допуску до державної таємниці - на період вирішення питання щодо дальшого проходження ним військової служби, але не більше двох місяців;

13) перебування військовослужбовця за кордоном з метою охорони дипломатичних представництв України - до повернення з відрядження та призначення на посаду;

14) навчання військовослужбовця за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування або за кордоном - до закінчення навчального закладу;

15) відсторонення військовослужбовця від посади у зв`язку зі складенням протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов`язаного з порушенням обмежень, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 4, статтею 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», - до розгляду справи судом.

Згідно з абзацом четвертим пункту 127 Положення військовослужбовці, які зараховані в розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-5, 10-12 і 15 цього пункту виконують обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, в розпорядженні якої вони перебувають. Начальники зобов`язані організовувати службову діяльність військовослужбовців, зарахованих у їх розпорядження, та здійснювати контроль за виконанням покладених на них завдань.

Як уже було зазначено наказом начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби від 27 лютого 2017 року №66-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби України на підставі підпункту 6 пункту 127 Положення.

Отже на час виникнення спірних правовідносин єдиною посадовою особою, до повноважень якої віднесено організація службової діяльності ОСОБА_1 , є начальник Північного регіонального управління Держприкордонслужби України.

Щодо спірного наказу від 10 липня 2019 року №227-ОС, виданого на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, суд зауважує наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу майору ОСОБА_1 з 03 липня 2019 року (з дня зміни запобіжного заходу) призначено виплачувати оклад за військовим званням і надбавку за вислугу років, крім того майора ОСОБА_1 направлено для проходження служби до Окремого оперативно-розшукового відділу (із місцем дислокації м. Київ) оперативно-розшукового управління Північного регіонального управління Держприкордонслужби України, оскільки на начальника зазначеного відділу покладено зобов`язання щодо визначення обов`язків офіцера ОСОБА_1 та здійснення контролю за виконанням покладених завдань.

Тобто, оскільки підстави перебування майора ОСОБА_1 у розпорядженні відпали, безпосереднім начальником, а саме начальником Північного регіонального управління Держприкордонслужби України видано наказ, яким визначено виплачувати позивачу оклад за військовим званням і надбавку за вислугу років та зобов`язано начальника Окремого оперативно-розшукового відділу (із місцем дислокації м. Київ) оперативно-розшукового управління Північного регіонального управління Держприкордонслужби України визначити обов`язки офіцеру ОСОБА_1 та здійснювати контроль за виконанням покладених завдань, тобто ОСОБА_1 повернуто на посаду в окремий оперативно-розшуковий відділ (із місцем дислокації м. Київ) оперативно-розшукового управління Північного регіонального управління Держприкордонслужби України, де проходив службу позивач до направлення у розпорядження.

Суд враховує посилання представника відповідача щодо дискреційності повноважень начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби України, який на період перебування у розпорядженні ОСОБА_1 був безпосереднім начальником позивача, крім того і в подальшому переміщення позивача з відповідних посад та інше, в силу вимог частини другої пункту 89 Положення здійснюються також начальником відповідного регіонального управління або ректором вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останні задоволенню не підлягають.

У відповідності до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність видання оскаржуваного наказу.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко