Справа № 300/909/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2020 р. справа № 300/909/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України, Галицької митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2, протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20, постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020; зобов`язання повернути сплачені позивачем на виконання рішення №UA209000/2020/100032/2 від 24.02.2020 кошти в сумі 805,00 гривень, компенсувати сплачені кошти за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень, а також, зобов`язання провести службове розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 30.04.2020 звернувся в суд з позовною заявою до Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України (надалі по тексту також - відповідач 1), Галицької митниці Держмитслужби України (надалі по тексту також - відповідач 2, Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2, протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20, постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020; зобов`язання повернути сплачені позивачем на виконання рішення №UA209000/2020/100032/2 від 24.02.2020 кошти в сумі 805,00 гривень, компенсувати сплачені кошти за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень, а також, зобов`язання провести службове розслідування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами, в порушення вимог чинного законодавства, зокрема статей 55, 57, 58, 255 Митного кодексу України, прийнято рішення від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2 про коригування митної вартості пошкодженого автомобіля Skoda Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , та складено на підставі вказаного рішення протокол про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20 і винесено постанову у справі про порушення митних правил від 31.03.2020 за №0687/20900/20. Позивач вважає, що подані декларантом до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам частини 2 статті 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісного, вартісного і достовірності та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Крім того, в порушення вимог статей 53, 54 Митного кодексу України відповідач 1 не вказав у вимозі про надання додаткових документів підстав для їх витребування та які складові митної вартості необхідно підтвердити. За доводами позивача витрати на зняття транспортного засобу з реєстрації та оплати вартості транзитних номерів не є складовою митної вартості ціни товару, що переміщується через митний кордон України. Поряд із вказаним позивач стверджує, що митний орган зобов`язаний здійснити митне оформлення товару на протязі чотирьох робочих годин, як це передбачено статтею 255 Митного кодексу України. Однак, відповідачем 1 не дотримано вказаних вимог, оскільки безпідставно у вказаний строк не здійснено митне оформлення автомобіля та прийнято оскаржуване рішення, що призвело до понесення позивачем на 1 000,00 гривень більше додаткових витрат за знаходження автомобіля на майданчику митниці. За вказаним фактом протиправних дій і рішень посадових осіб позивача, позивач ставить питання про зобов`язання судом у проведення службового розслідування. З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Галицької митниці Держмитслужби України у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020 на час розгляду адміністративної справи №300/909/20 (а.с.75-77).

Одночасно ухвалою суду від 05.05.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.79-83), у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України).

21.05.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, в тому числі подав клопотання про поновлення строку звернення до суду із вказаним адміністративним позовом в частині оскарження постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020 (а.с.103-105).

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 05.05.2020, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 на підставі статей 260-261 КАС України визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду в частині вимог щодо визнання протиправною і скасування постанови Галицької митниці Держмитслужби України у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020, та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.112-115).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 22.06.2020 (а.с.129-135, 136-185). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними у позовній заяві, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Під час митного оформлення транспортного засобу (пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) марки Skoda, модель Fabia (номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1198 см3), 19.02.2020 декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано митну декларацію №UA209250/2020/003978 та копії відповідних документів. Так, відповідно до поданої митної декларації від 19.02.2019 декларантом на підставі поданих документів заявлено вартість транспортного засобу в розмірі 690,00 EUR. Під час здійснення митного контролю за митною декларацією №UA209250/2020/003978 від 19.02.2019 та аналізу поданих документів, посадовими особами митниці встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 12.02.2020 №б/н, продаж транспортного засобу та його оплата на банківський рахунок продавця або готівкою, здійснюється на підставі інвойсу. Оскільки до митного оформлення декларантом не було подано інвойсу (рахунку-фактури), як і не було подано будь-яких платіжних документів про оплату за товар, що слідує з умов договору, посадовою особою митниці в адресу декларанта направлено вимогу про надання додаткових документів, необхідних для визначення митної вартості товару. На вказану вимогу митного органу, декларантом подано відповідні документи, з яких встановлено, що ОСОБА_1 придбав автомобіль за посередництва аукціону Weby , який виставив до сплати інвойс від 16.01.2020 на суму 780,00 EUR. Позивачем здійснено оплату фактурної вартості товару на рахунок аукціону 28.01.2020 у розмірі 780,00 EUR, а отже ціною автомобіля, яка фактично сплачена, на переконання відповідача, є сума фактурної вартості у розмірі 780,00 EUR. За доводами відповідача сума коштів, сплачених позивачем продавцю в розмірі 90 EUR є складовою митної вартості товару, оскільки такі витрати понесені позивачем, пов`язані з можливістю подальшого транспортування товару до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. З огляду на вказане митницею 24.02.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості за №UA209000/2020/100032/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209250/2020/00091. Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач відзначив, що останній є документом, в якому зафіксовані певні обставини. В свою чергу, сам протокол не породжує правовідносини, які можуть бути предметом спору і не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки суб`єкта та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом індивідуальної дії. В той же час, усі обставини за яких було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та наявність його вини, повністю відображені у постанові про порушення митних правил від 31.03.2020 року та підтверджуються матеріалами справи. Заперечує відповідач і доводи позивача про порушення митницею строків митного оформлення автомобіля, що призвело до понесення позивачем витрат за знаходження автомобіля на платній стоянці, оскільки останнім не враховано обставину виявлення відповідачем порушення ОСОБА_1 митних правил. Відтак строки, визначені частиною 1 статті 255 МК України були перевищені з підстав визначених частиною 2 цієї статті Кодексу та зумовлені діями самого позивача. Також відповідач вказав на невірно визначену позивачем суму додаткових митних платежів - 805,00 гривень, які останній просить стягнути з відповідача, оскільки така становить 775,58 гривень, згідно митної декларації №UA209250/2020/004986, і така сума не є помилково чи надмірно сплаченою. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача в розмірі 5 000,00 гривень, то відповідач вказав на ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку такої суми, та належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, які б були спричинені діями чи бездіяльністю посадових осіб Галицької митниці Держмитслужби. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

30.06.2020, ОСОБА_1 подав в суд відповідь на відзив (а.с.187-189), у якому заперечив наведені доводи представника відповідача у відзиві на позов та, поряд з іншим, зазначив, що в договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість транспортного засобу, а в інвойсі чітко розмежовані вартість самого автомобіля та вартість послуг щодо зняття транспортного засобу з реєстрації в країні-походження товару. А відтак, відповідно до положень Розділу 3 Митного кодексу України, митною вартістю автомобіля є його ціна, визначена в договорі купівлі-продажу та зазначена в інвойсі в розмірі саме 690,00 EUR без вартості інших послуг (90,00 EUR). Оскаржуване рішення від 24.02.2020 позивач вважає незаконним та необґрунтованим, а тому й складені на його підставі протокол та постанова також є незаконними та підлягають скасуванню.

В свою чергу, відповідач 20.07.2020 направив на адресу суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.192-198). На переконання Митниці умовами договору купівлі-продажу від 12.02.2020 визначено, що покупець уповноважує продавця видалити автомобіль з відповідного реєстру. Тобто ця умова безпосередньо стосується виконання договору та є умовою продажу товару. Таким чином, за доводами відповідача, сума коштів, сплачених позивачем продавцю в розмірі 90,00 EUR (як вартість послуг по зняттю автомобіля із реєстрації та вартість транзитного номерного знаку) є складовою митної вартості товару, оскільки такі витрати понесені продавцем за дорученням безпосередньо позивача, і пов`язані з можливістю подальшого транспортування товару до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно направлених відповідачем 28.07.2020 на електронну адресу суду письмових пояснень (а.с.200-201), на балансі Галицької митниці Держмитслужби, так само як і в інших митницях, відсутні території та/чи належним чином обладнані майданчики. З огляду на зазначене, відповідач вказав, що місця доставки товарів в зоні діяльності митниць (зони митного контролю) створюються на територіях, які є у власності чи користуванні суб`єктів господарювання, та які виявили бажання щодо побудови інфраструктури і обладнання таких територій за власні кошти відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за №646 "Про місця доставки товарів транспортними засобами". Контроль за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також встановлення оплати за в`їзд та перебування транспортних засобів на території, які перебувають у власності чи користуванні таких суб`єктів, знаходиться поза межами компетенції органів Державної митної служби України, в тому числі Галицької митниці Держмитслужби.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 в січні 2020 року став власником пошкодженого транспортного засобу марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1198 см3, 2006 календарного року виготовлення (а.с.106).

Дана обставина не заперечується відповідачем.

Так, із матеріалів справи судом з`ясовано, що позивач 16.01.2020, дистанційно на інтернет-аукціоні Weby.ee (Естонія), виграв на публічних аукціонних торгах пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 (надалі по тексту також - автомобіль, транспортний засіб) за ціною 690,00 EUR (а.с.147).

Згідно пояснень позивача, на його звернення для здійснення попередньої оплати за автомобіль, організатором аукціону засобами електронного зв`язку надано позивачу електронний рахунок на оплату (інвойс). Для спрощення процедури отримання транзитних номерних знаків в Республіці Естонія позивач скористався послугою безпосередньо від організатора аукціону. Сума оплати за вказану послугу в розмірі 90,00 EUR була включена до надісланого рахунку (інвойсу) окремою графою (а.с.1, 106, 107).

Як свідчить зміст рахунку-фактури від 16.01.2020 за №21595 (а.с.107) вартість автомобіля марки Skoda, модель Fabia, реєстраційний знак: НОМЕР_2 складає 690,00 EUR, вартість послуг щодо зняття даного транспортного засобу з реєстрації та отримання транзитних номерних знаків в Республіці Естонія - 90,00 EUR (складається з двох платежів: 60,00 EUR - адміністративний платіж за транзитні номерні знаки, 30,00 EUR з ПДВ - платіж за послуги організатора аукціону за їх отримання у відповідній організації).

Відповідно до банківської квитанції №0176 від 28.01.2020, вказаний рахунок-фактура №21595 оплачений ОСОБА_3 від імені позивача 28.01.2020 в сумі 780,00 EUR (а.с.108).

12.02.2020 між Плюсмерк Лтд./Plusmerk Ltd (надалі по тексту також - Продавець) в особі ОСОБА_4 , який діє відповідно до законодавства, з однієї сторони, та ОСОБА_1 (надалі по тексту також - Покупець) укладено Договір про продаж (надалі по тексту також - Договір).

Згідно предмету коментованого Договору Продавець продає, а Покупець купує транспортний засіб марки Skoda, модель Fabia, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_1 , реєстраційний знак: НОМЕР_2 , бувший у вжитку, який має пошкодження від ДТП та не є в доброму технічному стані. Покупець уповноважує Продавця зняти з реєстрації транспортний засіб та зобов`язується розбирати на частини транспортний засіб без шкоди для природи (а.с.106).

У розділі про вартість транспортного засобу визначено, що така вартість становить 690,00 EUR. Покупець оплачує вартість транспортного засобу відповідно до рахунку-фактури на банківський рахунок Продавця або готівкою.

Продавець передає транспортний засіб у розпорядження Покупця та в його власність після здійснення повної оплати вартості транспортного засобу Продавцю.

В подальшому, декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі по тексту також - декларант), в інтересах ОСОБА_1 , подано до Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України митну декларацію №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме "легковий автомобіль вживаний, пошкоджений внаслідок ДТП, марка Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , номер двигуна - немає даних, об`єм двигуна - 1198 см3, тип двигуна - бензиновий, потужність двигуна - 47 кВт, календарний рік виготовлення - 2006, модельний рік - 2006, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, колісна формула 4х2".

В графі "42" (ціна товару) декларації визначено 690,00 EUR, а в графах "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) 18 236,08 гривень, яка із урахуванням графи "23" (курс валюти) 26.42910000 становить ті ж 690,00 EUR (а.с.140).

Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто ціною договору (контракту), на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу 1 ряд документів, а саме: договір купівлі-продажу (contract of sale) б/н від 12.02.2020; декларація про походження товару (Declaration of origin) VINformer НОМЕР_6; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209040/2020/013048 від 18.02.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; квитанція №25259112 від 10.02.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснено перерахунок коштів в сумі 31 082,00 гривень на рахунок митниці в якості передоплати за митне оформлення транспортного засобу; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ; копія митної декларації країни відправлення №20PL402010E0193044 від 18.02.2020 (а.с.50-52, 141, 146, 148-149, 150-151, 152-153, 154).

Відповідач 2 підтвердив обставину подання таких документів у відзиві на позов (а.с.130).

В той же, час, у зв`язку з неподанням декларантом до митного оформлення автомобіля інвойсу (рахунку-фактури) і будь-яких платіжних документів про оплату за товар, посадовою особою митниці відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України на адресу декларанта направлено вимогу про надання додаткових документів, необхідних для визначення митної вартості товару (а.с.156).

На вказаний запит, декларантом подано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару (а.с.145).

Галицька митниця Держмитслужби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020 та доданих до неї документів (в тому числі додаткових), відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/100032/2 від 24.02.2020, згідно якого визначено митну вартість в розмірі 780,00 EUR (а.с.139, 157).

В мотивувальній частині рішенні (графа 33) визначено обставини прийняття оскаржуваного рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості: "Митна вартість імпортованих товарів визначена за ціною договору, щодо товарів які імпортуються. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугував рахунок №21595 від 16.01.2020, який було надано декларантом на вимогу посадової особи митного органу" (зворотній бік а.с.139).

З метою митного оформлення транспортного засобу марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на виконання оскаржуваного рішення оплатив додаткову суму митних платежів в розмірі 805,00 гривень, згідно квитанції №25640290 від 28.02.2020, та подав митному органу 28.02.2020 митну декларацію №209250/2020/004986, за наслідком чого даний товар було оформлено у вільний обіг (а.с.142).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 за зберігання під час митного оформлення транспортного засобу №AF2424 в зоні митного контролю, а саме Митного посту "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України, сплачено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 кошти в сумі 1 250,00 гривень, що підтверджується талоном №22126 від 19.02.2020 (а.с.111).

Окрім вказаного, 28.02.2020 головним державним інспектором митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби Яковів Володимиром Ігоровичем складено протокол №0687/20900/20 про порушення митних правил, а саме статті 485 Митного кодексу України (а.с.160-162). Згідно наведених у протоколі обґрунтувань, громадянин ОСОБА_1 , шляхом ненадання органу доходів і зборів одночасно із митною декларацією, документу - рахунку №21595 від 16.01.2020, який містить відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, та заявлення в митній декларації №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020 неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, які підлягали сплаті за митне оформлення товару - автомобіля марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 .

За результатом розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 28.02.2020 в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабак В.Я. винесена постанова №0687/20900/20 від 31.03.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 283,48 гривень, що становить 300 % несплаченої суми митних платежів (зворотній бік а.с.182, а.с.183).

Як слідує із матеріалів справи, підчас розгляду справи про порушення митних правил, позивач звертався до відповідача 2 із заявами від 20.03.2020 про скасування рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2 та протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 №0687/20900/20 (а.с.45-46, 47-48).

Листом від 06.04.2020 за №74-1-15/13/10022 Галицька митниця Держмитслужби повідомила позивача про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2, та роз`яснила про можливість оскаржити вказане рішення у судовому порядку (а.с.58-59).

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 №UA209000/2020/100032/2, протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20, постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020, безпідставне стягнення коштів за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень, позивач звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (надалі по тексту також - МК України, Кодекс).

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України (частина 1 статті 246 МК України).

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частинами 1, 2 статті 51 МК України).

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до приписів частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Досліджуючи доводи позивача з приводу протиправності рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 №UA209000/2020/100032/2, мотивоване поданням позивачем, у зв`язку з невірно визначеною митною вартістю, недостовірних відомостей про митну вартість автомобіля марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , суд виходить із наступного.

Як уже зазначалось судом, та не заперечується позивачем і відповідачами, декларантом, з метою митного оформлення автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , подано до Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України митну декларацію за №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020 і відповідний ряд документів, визначений частиною 2 статті 53 МК України, серед яких і договір купівлі-продажу (contract of sale) б/н від 12.02.2020.

В свою чергу, митний орган, виходячи із умов договору купівлі-продажу від 12.02.2020, якими визначено оплату вартості транспортного засобу відповідно до рахунку-фактури на банківський рахунок продавця або готівкою, та передачу транспортного засобу в розпорядження ОСОБА_1 і в його власність після здійснення повної оплати вартості транспортного засобу продавцю, надіслав декларанту вимогу про надання до митного оформлення автомобіля інвойсу (рахунку-фактури) і платіжних документів про оплату за товар.

У відповідь на вимогу, декларантом позивача було подано митному органу банківський платіжний документ від 28.01.2020 за №0176, інвойс (рахунок-фактура) №21595 від 16.01.2020 року та скріншот з аукціонного лота Weby.ee.

Так, згідно рахунку-фактури від 16.01.2020 за №21595, вартість автомобіля марки Skoda, модель Fabia, реєстраційний знак: НОМЕР_2 складає 690,00 EUR (а.с.107), вартість послуг щодо зняття даного транспортного засобу з реєстрації та отримання транзитних номерних знаків в Республіці Естонія - 90,00 EUR (складається з двох платежів: 60,00 EUR - адміністративний платіж за транзитні номерні знаки, 30,00 EUR з ПДВ - платіж за послуги організатора аукціону за їх отримання у відповідній організації).

Відповідно до банківської квитанції №0176 від 28.01.2020, вказаний рахунок-фактура №21595 оплачений ОСОБА_3 від імені позивача 28.01.2020 в сумі 780,00 EUR (а.с.108).

За доводами позивача витрати на зняття транспортного засобу з реєстрації та оплати вартості транзитних номерів в загальному розмірі 90,00 EUR не є складовою митної вартості ціни товару, що переміщується через митний кордон України, а отже митним органом невірно визначено вартість автомобіля, у зв`язку з чим безпідставно прийнято оскаржуване рішення.

Втім суд не може погодитися з такими доводами позивача, виходячи із наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)

Вище зазначено судом, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МК України).

В той же час, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Як слідує із умов договору від 12.02.2020 Покупець уповноважує Продавця зняти з реєстрації транспортний засіб, в той же час Покупець оплачує вартість транспортного засобу відповідно до рахунку-фактури.

Отож, враховуючи зміст та умови коментованого договору, суд констатує, що ОСОБА_1 уповноважив Плюсмерк Лтд зняти з реєстрації транспортний засіб марки Skoda, модель Fabia, реєстраційний знак: НОМЕР_2 , вартість якого складає 690,00 EUR, та здійснив оплату згідно рахунку-фактури від 16.01.2020 №21595 в загальному розмірі 780,00 EUR, з урахуванням вартості послуг щодо зняття даного транспортного засобу з реєстрації та отримання транзитних номерних знаків в розмірі 90,00 EUR.

Такі послугу визначені між сторонами саме в одному і тому ж Договорі про придбання транспортного засобу, в якому немає застережень, що витрати Покупця пов`язані із його виконанням та сплачені на користь Продавця не є складовою договірної ціни за придбаний товар в цілому, як конкретний предмет за відповідним правочином.

Покупець сам уповноважив Продавця на вчинення додаткових дій із визнанням обов`язку по оплаті за такі дії разом (а не окремо) із ціною за товар, а також погодився на те, що вартість транспортного засобу оплачується відповідно до рахунку-фактури, яка хоч і виокремлена окремим рядком, втім із урахуванням того, що автомобіль і дії по зняттю його з реєстрації вчинення саме Продавцем в користь Покупця.

На переконання суду, за змістом частини 5 статті 58 МК України, 780,00 EUR - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю для виконання зобов`язань продавця.

Тобто, у спірному випадку, ціною, що була фактично сплачена позивачем за автомобіль, в першу чергу за виставленим Продавцем рахунком/фактурою, є загальна сума всіх платежів (780,00 EUR), які були здійснені позивачем, в тому числі для виконання його зобов`язань продавцем, включаючи вартість, за якою придбаний автомобіль на аукціоні (690,00 EUR) та зняття транспортного засобу з реєстрації і отримання транзитних номерних знаків (90,00 EUR).

Таким чином, митною вартістю належного позивачу автомобіля є загальна сума, сплачена останнім згідно рахунку-фактури від 16.01.2020 за №21595 в загальному розмірі 780,00 EUR, включаючи такі складові, як вартість автомобіля та послуги, надані Продавцем, згідно зобов`язань ОСОБА_1 за договором від 12.02.2020 щодо зняття транспортного засобу з реєстрації та отримання транзитних номерних знаків.

Виходячи із встановлених обставин, суд вважає доводи відповідача 2 про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товару, обґрунтованими та такими, які відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на вказане, митний орган, приймаючи Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і Рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2020, діяв на підставі законів України, а також з урахування усіх обставин.

Відтак і не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання Галицьку митницю Держмитслужби повернути позивачу сплачені ним кошти в сумі 805,00 гривень на виконання рішення №UA209000/2020/100032/2 від 24.02.2020. Додатково слід відмітити про не доведення позивачем розміру переплати у розмірі 805,00 гривень, які на переконання останнього підлягають поверненню, оскільки згідно службової записки Управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень від 27.02.2020 за №581/7.4-15/44, різниця сум митних платежів, задекларованих за митною декларацією та розрахованих за скоригованою митною вартістю становить 761,16 гривень, в тому числі ввізне мито 237,86 гривень, податок на додану вартість 523,30 гривень (а.с.167).

Чому саме позивач оплатив 28.02.2020 на відповідний рахунок відповідача кошти в сумі 805,00 гривень із призначенням "передоплата за митне оформлення" останній перед судом не обґрунтував (а.с.109), докази про те, що Митниця визначила розмір доплати 805,00 гривень безпосередньо за транспортний засіб, по якому прийняте оскаржувані рішення, матеріли справи як і квитанція №25640290 від 28.02.20 не містять.

З приводу доводів позивача щодо протиправності складення митним органом протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20 та прийняття постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020, суд зазначає слідуюче.

Згідно приписів частини 3 статті 21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Вимоги заявлені позивачем, крім оскарження протоколу і постанови, згідно положень КАС України повинні вирішуватися судом за правилами Глави 10 даного Кодексу. В той же час, позовна вимога про оскарження постанови у справи про порушення митних правил, вирішується згідно приписів статті 286 КАС України.

Так як позивач скористався положеннями частини 3 статті 21 КАС України, об`єднавши позовні вимоги, які підсудні як місцевому загальному суду як адміністративному суду так і окружному адміністративному суду, то в даному випадку суд прийняв рішення про вирішення усіх позовних вимог за правилами Глави 10 КАС України.

Враховуючи положення наведеної норми, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20 та постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020 підлягають розгляду Івано-Франківським окружним адміністративними судом.

Основним та єдиним аргументом ОСОБА_1 щодо протиправності складення митним органом протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20 та прийняття постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020, є протиправне, на переконання позивача, рішення відповідача 2 про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2, на підставі якого складений протокол і прийнята постанова, а отже протокол і постанова підлягають скасуванню.

Суд у даній справі дійшов висновку про правомірність прийняття митного органу Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2020, а тому такі доводи позивача є необґрунтованими.

Разом з тим вважає, суд вважає відмітити наступне.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

В той же час закон відносить до предмета доказування визначення розміру митних платежів, від сплати яких має намір ухилитись винна особа. Визначення такого розміру має істотне значення і з огляду на санкцію статтю 485 МК України, яка визначена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи (частина 1 статті 295 МК України).

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (стаття 215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України "Про митний тариф", розділ V ПК України).

Відомості про митну вартість товарів як визначає пункт 1 частини 1 статті 50 МК України використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як уже відзначалось судом вище, митним органом у зв`язку із виявленням недостовірних даних щодо митної вартості належного позивачу автомобіля марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 , зазначених у митній декларації №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2020, що призвело до виникнення різниці сум митних платежів у розмірі 761,16 гривень.

Відповідно до статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

За змістом статті 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Так, в матеріалах справи міститься копія матеріалів адміністративної справи №0687/20900/20 у відношенні до ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України, яка розпочата 28.02.2020 і закінчена 24.04.2020 (а.с.158-185).

28.02.2020 головним державним інспектором митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби Яковів Володимиром Ігоровичем складено протокол №0687/20900/20 про порушення митних правил, а саме статті 485 Митного кодексу України (а.с.160-162).

За змістом даного протоколу, громадянин ОСОБА_1 , шляхом ненадання органу доходів і зборів одночасно із митною декларацією, документу - рахунку №21595 від 16.01.2020, який містить відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, та заявлення в митній декларації №UA209250/2020/003978 від 19.02.2020 неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, які підлягали сплаті за митне оформлення товару - автомобіля марки Skoda, модель Fabia, номер VIN - НОМЕР_1 .

Згідно пояснень позивача від 27.02.2020, останній сплатив за автомобіль кошти у сумі 690,00 EUR, 30,00 EUR за виведення з автомобільного реєстру та 60,00 EUR за транзитні номери, що в загальному становить 780,00 EUR (а.с.169).

Вказаний протокол підписаний та його примірник отриманий ОСОБА_1 , про що свідчить проставлений особистий підпис позивача (а.с.160-162).

Зміст службової записки Управління контролю митної вартості, класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень від 27.02.2020 за №581/7.4-15/44, наданої на вимогу службової записки від 25.02.2020 за №7.4-28-13/99 (зворотній бік а.с.166, а.с.167) свідчить, що різниця сум митних платежів, задекларованих за митною декларацією та розрахованих за скоригованою митною вартістю становить 761,16 гривень, в тому числі ввізне мито 237,86 гривень, податок на додану вартість 523,30 гривень.

В силу вимог статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, позивач повідомлений про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, про що вказує підпис у протоколі від 28.02.2020, а також лист Галицької митниці Держмитслужби від 13.03.2020 за №7.4/20-04/10/7501, який скерований на адресу позивача, та отриманий останнім 20.03.2020 згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення №79 8 (а.с.176, зворотній бік а.с.161, 178). Втім на розгляд справи позивач не з`явився.

За результатом розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 28.02.2020 в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабак В.Я. винесена постанова №0687/20900/20 від 31.03.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 283,48 гривень, що становить 300 % несплаченої суми митних платежів (зворотній бік а.с.182, а.с.183).

З наведеного слідує, що митним органом дотримана процедура розгляду справи про порушення митних правил, за наслідком якої позивача притягнуто до відповідальності.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень чинного законодавства при винесенні постанови в справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020 стосовно ОСОБА_1 , останній вчинив порушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України, на нього накладене адміністративне стягнення, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за такі дії, тому підстав для скасування вищевказаної постанови немає.

Разом з тим, суд погоджується із доводами представника відповідача з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому зафіксовані певні обставини. В свою чергу, сам протокол не породжує правовідносини, які можуть бути предметом спору і не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки суб`єкта та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом індивідуальної дії. В той же час, усі обставини за яких було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та наявність його вини, повністю відображені у постанові про порушення митних правил від 31.03.2020 року та підтверджуються матеріалами справи.

Відтак, не підлягає оскарженню в судовому порядку сам протокол, а в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 обрав невірний спосіб захисту, порушеного на його погляд, прав.

Що стосується понесених позивачем витрат за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень, які останній просить стягнути з відповідачів, з посиланням на обставину порушення відповідача 1 строків митного оформлення автомобіля, то суд сформував наступні правові висновки.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 за зберігання під час митного оформлення транспортного засобу №AF2424 в зоні митного контролю, а саме Митного посту "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України, сплачено кошти в сумі 1 250,00 гривень, що підтверджується талоном №22126 від 19.02.2020 (а.с.111).

За змістом частин 1 і 2 статті 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування митного органу відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у спірному випадку, після надання позивачем на вимогу посадової особи митниці додаткових документів було встановлено порушення ОСОБА_1 митних правил, внаслідок чого складено протокол про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20 та прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020, правомірність яких встановлено судом під час дослідження доказів і встановлення обставин у даній справі.

Відтак, строки визначені частиною 1 статті 255 МК України, перевищені митним органом з підстав, передбачених пунктом 4 статті 2 коментованої статті Кодексу та зумовлені діями самого позивача.

Додатково суд зазначає, що кошти, сплачені позивачем за зберігання транспортного засобу в зоні митного контролю згідно талону №22126 від 19.02.2020, саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , що засвідчується відтиском штампу вказаного суб`єкта господарювання, а не на рахунок митного органу (а.с.111).

Згідно пояснень відповідача 2 від 28.07.2020 (а.с.200-201), на балансі Галицької митниці Держмитслужби, так само як і в інших митницях, відсутні території та/чи належним чином обладнані майданчики. З огляду на зазначене, відповідач вказав, що місця доставки товарів в зоні діяльності митниць (зони митного контролю) створюються на територіях, які є у власності чи користуванні суб`єктів господарювання, які виявили бажання щодо побудови інфраструктури та обладнання таких територій за власні кошти відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за №646 "Про місця доставки товарів транспортними засобами". Контроль за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також встановлення оплати за в`їзд та перебування транспортних засобів на території, які перебувають у власності чи користуванні таких суб`єктів, знаходиться поза межами компетенції органів Державної митної служби України, в тому числі Галицької митниці Держмитслужби.

Так як оплачені позивачем кошти в сумі 1 250,00 гривень отримані у спірному випадку не відповідачами як суб`єктами владних повноважень, а іншим самостійним суб`єктом господарювання, то у спірному випадку суд не встановив спору щодо такої оплати між сторонами даної адміністративної справи, а відтак і наявності публічно-правового спору як такого з даного приводу.

Таким чином, вимога про стягнення із відповідача 1 понесених позивачем витрат за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень, є безпідставною та необґрунтованою.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень, яка полягає у понесенні позивачем витрат на правову допомогу, пересування, листування, а також завдання значних психологічних переживаннях, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то суд, оцінивши аргументи позивача, дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Окрім того, правове регулювання відшкодування моральної шкоди в спірних правовідносинах також здійснюється частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також суд враховує роз`яснення, надані у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.

Відтак, оцінивши і проаналізувавши викладені позивачем доводи, суд вказує на недоведеність позивачем того, що оскаржуваними діями (бездіяльністю) відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме позивач не надав належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Окрім вказаного, суд зазначає, що вирішення позитивно питання щодо стягнення моральної шкоди з суб`єкта вданих повноважень, серед іншого, є наслідком встановлення судом порушень прав, свобод чи інтересів особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності першого.

У спірному випадку суд не знайшов підстав для визнання протиправними дій відповідачів щодо прийняття оскаржуваних рішень, протоколу та постанови, в тому числі підстав для повернення сплачених позивачем коштів в сумі 805,00 гривень і 1 000,00 гривень.

Також, із змісту позовних вимог слідує, що позивач просить зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби провести службове розслідування з приводу законності дій посадових осіб Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України щодо ухвалення рішення і складення протоколу, а результати надати до суду.

З цього приводу суд акцентує увагу на тому, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи рішень суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Слід відмітити, що службове розслідування - це діяльність в рамках дисциплінарного провадження відповідних посадових осіб щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного збору та дослідження матеріалів за фактом дисциплінарного проступку, співробітників (працівників), або невиконання ними функціональних обов`язків.

Підставами для призначення службового розслідування є, поряд з іншим звернення (скарги, заяви) і повідомлення громадян.

ОСОБА_1 в свою чергу не надав суду жодного доказу, в тому числі заяви чи скарги скерованої на адресу Галицької митниці Держмитслужби щодо проведення службового розслідування з приводу не законності дій посадових осіб Митного поста "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, необхідно вказати, що призначення проведення службового розслідування - це відповідні процедурні (адміністративні) дії суб`єкта владних повноважень, а тому суд не може перебирати на себе повноваження відповідача 2 чи вищестоящого органу, до компетенції якого віднесено питання про призначення такого розслідування, та надавати оцінку наявності підстав для проведення службового розслідування.

В судовому ж порядку можливе оскарження протиправної бездіяльності чи протиправної відмови (у формі бездіяльності чи рішення) у проведення відповідного розслідування, з приводу чого у даній справі відсутні докази.

У зв`язку з викладеним, а також зважаючи на те, що суд не може підмінити інший орган державної влади та перебрати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади, в даному випадку Галицької митниці Держмитслужби чи Державної митної служби України, які мають (можуть) здійснювати службове розслідування відносно підлеглих посадових осіб та, як наслідок, оцінити обставини з приводу яких воно проводиться, суд не може прийняти до уваги доводи та аргументи позивача з приводу фактичних обставин наявності чи відсутності порушення законодавства при виконанні службових обов`язків, оскільки перевірка цих обставин виходить за межі даного спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував додаткові пояснення і докази з власної ініціативи.

Таким чином, суд вважає не доведеними позивачем обставини про наявність достатніх законних підстав для скасування рішення про коригування митної вартості від 24.02.2020 за №UA209000/2020/100032/2, протоколу про порушення митних правил від 28.02.2020 за №0687/20900/20, постанови у справі про порушення митних правил №0687/20900/20 від 31.03.2020; зобов`язання повернути сплачені позивачем на виконання рішення №UA209000/2020/100032/2 кошти в сумі 805,00 гривень; компенсувати сплачені кошти за знаходження автомобіля на платному майданчику митниці в сумі 1 000,00 гривень; а також, зобов`язання провести службове розслідування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як свідчать встановлені в суді обставини, виходячи із змісту доводів і мотивів позивача, відповідач, при здійсненні митного оформлення автомобіля марки Skoda, модель Fabia (номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1198 см3), діяв обґрунтовано, з урахування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання у спірних відносинах.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про не обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.

Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.

Суд не стягує з відповідачів витрати по сплаті судового збору так як останні позивачем фактично не понесені.

Окрім того, зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними інші судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Митний пост "Прикарпаття" Галицької митниці Держмитслужби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43348711), адреса: вул. Польова, 6, м. Івано-Франківськ, 76005,

Відповідач 2 - Галицька митниця Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи 43348711), адреса: вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.