Справа № 380/2244/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2244/20 пров. № А/857/7825/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року про залишення без розгляду у справі за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції - Сподарик Н.І.,

час ухвалення рішення - 02.06.2020 року, 11:20 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 05.06.2020 року,

в с т а н о в и в:

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року позовЛьвівського державного університету внутрішніх справ залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивачподав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати як незаконне.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не дослідив у повній мірі питання строку звернення до суду. Крім того, судом проігноровано той факт, що згідно п.3 р.VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що наказом начальника академії від 30.08.2017 № 804 о/с підполковника ОСОБА_1 зараховано ад`юнктом 1- го курсу докторантури та аспірантури Львівського державного університету внутрішніх справ.

06.09.2017 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено договір № 33-4 про надання освітніх та організаційних послуг у підготовці ад`юнктів до здобуття наукового ступеня доктора філософії денної форми навчання за державним замовленням.

Відповідно до п.п. 3.1.3., 3.1.4. укладеного з відповідачем договору № 33-4 про надання освітніх та організаційних послуг у підготовці ад`юнктів до здобуття наукового ступеня доктора філософії денної форми навчання за державним замовленням, Львівський державний внутрішніх справ має право у разі відрахування з ад`юнктури ад`юнкта до завершення терміну навчання, в тому числі за власним бажанням, стягнути з нього в повному обсязі грошові кошти, пов`язані з організацією його навчання.

Згідно наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 27.06.2019 року № 649 о/с підполковника ОСОБА_1 , відраховано згідно з п.п. 2 п. 1 ст. 46 Закону України "Про вищу освіту" (за власним бажанням), з 01 липня 2019 року.

Із даним позовом про стягнення коштів позивач звернувся до адміністративного суду засобами поштового зв`язку 10.03.2020 року.

Довідка-розрахунок №63 від 03.07.2019 про витрати пов`язані з навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ ОСОБА_1 складає 235304,87 грн.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 121 КАС України ).

Частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п 8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та ч.4 ст. 123 вказаного Кодексу.

Отже, за загальним правилом позов може бути подано до суду в межах шестимісячного строку та пропуск позивачем такого строку без поважних причин є підставою для залишення позову без розгляду.

Проте, Кодексом адміністративного судочинства України, а також іншими законами можуть бути встановлені інші строки звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно з ч. 3 ст. 122 цього Кодексу для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пункт 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з цим позовом 10 березня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19, 24 грудня 2019 у справі № 824/284/19-а.

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно, поважними причинами для поновлення строку на поданні адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Дана позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30.03.2020 року у справі № 826/10808/18 .

З матеріалів справи вбачається, і це не заперечується самим позивачем в абзаці 1 заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, що право на звернення до суду у нього виникло після винесення наказу № 649 о/с від 27.06.2019 року про відрахування ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто з часу винесення позивачем наказу № 649 о/с від 27.06.2019 року розпочався відлік строку звернення позивача до суду з позовом про стягнення витрат, оскільки з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що позивач ще 27.02.2020 року вперше, з пропуском строку, звертався до суду із аналогічним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2020 року у справі № 380/1713/20 позовну заяву Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат - повернуто позивачеві.

Вдруге даний позов позивачем подано лише 10.03.2020 року, тобто також зі значним пропуском встановленого строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання позивача, як поважність причин пропуску строку звернення до суду, на недостатність в 2019 році коштів з цільовим призначенням на оплату судового збору, яка виникла внаслідок їх відсутністю в дохідній частині бюджету, є безпідставними.

Відсутність фінансування для сплати судового збору не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає позовну заяву, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку звернення до суду реалізовувати право на подання позовної заяви.

Колегія суддів наголошує, що строк звернення до суду було пропущено не з поважних причин. Належними доказами поважності підстав значного пропуску строку на звернення до суду, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій позивача, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що позивач дійсно бажає реалізувати своє право на судовий захист своїх порушений прав, свобод та інтересів у даній справі у найкоротші строки.

Однак позивачем не надано доказів вчинення в межах строку визначеного ст. 122 КАС України (як місячного так і шестимісячного) активних дій, спрямованих на отримання достатньої для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України.

Натомість долучена позивачем довідка № 10/941 від 17.12.2019 про недостатність коштів не може бути належним та допустимим доказом по вчиненню позивачем дій, спрямованих на отримання достатнього фінансування щодо сплати судового збору у даній справі.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду і постанові від 16.04.2020 у справі № 823/1768/15 з приводу неповажності причин пропуску процесуального строку через відсутність коштів щодо сплати судового збору надає наступні правові висновки: "недостатність бюджетних асигнувань може бути причиною, що ускладнення здійснення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, втім не надає особі права на будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що строк звернення з цим позовом до суду був пропущений Львівським державним університетом внутрішніх справ без поважних причин.

Згідно з п 8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та ч.4 ст. 123 вказаного Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду необхідно задовольнити, а позовну заяву - залишити без розгляду відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Додатково, колегія суддів зазначає, що покликанняпозивача на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що згідно п.3 р.VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину є безпідставними, оскільки в даному спорі процесуальний строк почав перебіг і завершився ще до початку дії карантину.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,311,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року прозалишення позову без розгляду у справі № 380/2244/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року