Справа № 308/416/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/416/20 пров. № А/857/6694/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, ухвалене суддею Маєцькою Н.Д. у м. Ужгороді Закарпатської області, повний текст якого складений 16 квітня 2020 року, у справі №308/416/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до відповідача - Закарпатської митниці ДФС, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , у якому просила визнати майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та є предметом адміністративної справи про порушення митних правил № 4548/30500/19, таким, що не підлягає обов`язковому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами; зобов`язати Закарпатську митницю ДФС повернути ОСОБА_1 майно, яке належить їй на праві приватної власності та є предметом адміністративної справи про порушення митних правил № 4548/30500/19, а саме: сумочка Chanel серійний номер 27183775 (1 штука), палантин Louis Vuitton код моделі М72237 (2 штуки) та шарф Louis Vuitton код моделі М74742 (1 штука).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що оскільки товар, який був ввезений через митний кордон України громадянином ОСОБА_2 , належить їй на праві власності, його загальна фактурна вартість становить 470 євро, тобто не перевищує еквівалент 500 євро та сумарну вагу 50 кг, переміщення товару через митний кордон без декларування відповідає вимогам ч.1 ст.374 МК України.

Вказує, що вилучення належного їй майна Закарпатською митницею ДФС не базувалось на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні обставин, на належних і допустимих доказах, а лише на суб`єктивних припущеннях і формальних міркуваннях.

Вважає, що вимоги статті 374 МК України застосовуються виключно до кожного окремого власника некомерційного товару. Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що ввезені речі разом із іншими ввезеними ОСОБА_2 товарами, внаслідок чого загальна вартість товару, що переміщався через митний кордон перевищувала 500 євро, підлягали письмовому декларуваннюю та є об`єктом оподаткування, на думку скаржника, є необгрунтованими та суперечать нормам МК України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції за відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 01 грудня 2019 року в зону митного контролю на ділянку "В`їзд" митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС заїхав мікроавтобус марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в якому в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_2 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу "червоний коридор".

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_2 було виявлено одяг іноземного виробництва торгівельної марки "Macron", а саме: 1) спортивні кофти "Giacca Tuta Macron Nixi Full zip top" в кількості 16 шт. різних розмірів, ціною 26,60 євро/шт.; 2) спортивні штани "pantalone Tuta Macron Abedos Pant" в кількості 16 штук різних розмірів, ціною 19,20 євро/шт.; загальна вартість одягу Macron" становить 732 євро; 3) ремінь шкіряний іноземного виробництва торгівельної марки "Gucci" - 1 шт., вартістю згідно наявного ярлика 450 доларів США; 4) сумка жіноча іноземного виробництва, торгівельної марки "Chanel" 1 шт.; 5) шарфи жіночі іноземного виробництва, торгівельної марки "Louis Vuitton" - 3 шт.

Оскільки громадянин ОСОБА_2 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним товари, службовими особами Закарпатської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил від 02 грудня 2019 року №4548/30500/19 за порушення громадянином ОСОБА_2 статті 472 Митного кодексу України.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил, складеного відносно ОСОБА_2 , слідує, що на підставі статті 511 Митного кодексу України вилучено товари, безпосередні предмети порушення митних правил: спортивні кофти "Giacca Tuta Macron Nixi Full zip top" в кількості 16 шт. різних розмірів, ціною 26,60 євро/шт.; 2) спортивні штани "pantalone Tuta Macron Abedos Pant" в кількості 16 шт. різних розмірів, ціною 19,20 євро/шт.; Загальна вартість одягу Macron" становить 732 євро; 3) ремінь шкіряний іноземного виробництва торгівельної марки "Gucci" - 1 шт., вартістю згідно наявного ярлика 450 доларів США; 4) сумка жіноча іноземного виробництва, торгівельної марки "Chanel" 1 шт.; 5) шарфи жіночі іноземного виробництва, торгівельної марки "Louis Vuitton" - 3 шт.

Судом встановлено, що сумка жіноча іноземного виробництва, торгівельної марки "Chanel" та шарфи жіночі іноземного виробництва, торгівельної марки "Louis Vuitton" - 3 шт. придбані позивачем у компанії Primavera Trade OU, що підтверджується рахунком-фактурою, а відтак є її власністю.

13 грудня 2019 року позивач звернулася до начальника Закарпатської митниці ДФС із заявою, в якій повідомила, що сумочка марки "Chanel" та палантини марки "Louis Vuitton" придбані нею за спеціальною ціною 470 євро. Також позивач у вказаній заяві зазначила, що сумарна вартість її речей не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага не перевищує 50 кг, а тому не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами. З огляду на наведене просила надати відповідні доручення щодо звільнення від оподаткування та видачі їй належних на праві власності речей.

Листом від 26 грудня 2019 року № 1813/34/07-70-20-02-Б/101 на звернення ОСОБА_1 , відповідач повідомив, що 02 грудня 2019 року Закарпатською митницею ДФС було запроваджено справу про порушення митних правил № 4548/30500/19 відносно громадянина України ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України. Позивача повідомлено, що відповідно до статті 511 Митного кодексу України протоколом про порушення митних правил було тимчасово вилучено безпосередні предмети порушення митних правил, серед яких знаходилися речі, які вказані нею в її листі.

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

В розумінні ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; ручна поклажа - товари, що належать громадянам і переміщуються через митний кордон України разом з цими громадянами або уповноваженими ними особами без оформлення багажних чи інших перевізних документів.

Статтею 374 МК України визначено умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з ч. 4 ст. 374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Так, відповідно до статті 472 МК, за порушення норм якої був складений протокол про порушення митних правил від 02.12.2019 № 4548/30500/19 та вилучені товари, яких стосується спір, недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Згідно з частиною першою статті 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

У свою чергу пунктом 3 частини першої статті 461 МК України передбачено конфіскацію товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення (частина третя статті 465 МК України).

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що конфіскація, як вид адміністративного стягнення за порушення митних правил, може бути застосована щодо товару, який був безпосереднім предметом порушення митних правил.

Стаття 511 МК України визначає, що при виявленні порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим (частина 2 цієї статті). При цьому згідно з частиною першою цієї статті товарами є безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися.

Пунктом 4 частини другої статті 508 та статтею 511 МК передбачено тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і документів на них як процесуальна дія, яка проводиться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи про порушення митних правил.

Судом встановлено, що товари, в тому числі й ті, які належать позивачу на праві власності, переміщувалися транпортним засобом гр. ОСОБА_2 , у якому він слідував в якості водія, без оформлення перевізних документів та їх загальна вартість перевищувала 500 євро.

Суд зазначає, що норми статті 374 МК України стосуються всіх товарів, які переміщував гр. ОСОБА_2 , не зважаючи на кінцевих отримувачів або власників товарів. Вказане свідчить про необхідність декларування всіх товарів, які переміщувалися ним через митний кордон.

Згідно з ч.4 ст.240 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, що підлягають поверненню власнику, можуть зберігатися на складах митних органів протягом 90 днів з дня набрання законної сили відповідним рішенням.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

З огляду на положення статей 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.

Водночас в розумінні ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2020 року у справі №308/715/20 громадянина України ОСОБА_2 визнано винниму вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, безпосередніх об`єктів порушення митних правил, що становить 164778,87 грн, та конфіскації предметів, що були безпосередніми об`єктами порушення митних правил, серед яких також товари, про визнання яких такими, що не підлягають обов`язковому декларуванню, та про зобов`язання митного органу їх повернути звернулась позивач до суду у даній адміністративній справі.

Оскільки сумочка Chanel серійний номер 27183775 (1 штука), палантин Louis Vuitton код моделі М72237 (2 штуки) та шарф Louis Vuitton код моделі М74742 (1 штука) були безпосередніми предметами порушення митних правил, на них поширювалась вимога статті 472 МК України щодо конфіскації, відтак вони підлягали обов`язковому тимчасовому вилученню. В даному випадку на правомірність їх тимчасового вилучення митним органом вказують підстави, передбачені нормою частини третьої статті 511 МК України. Вилучення товарів, транспортних засобів згідно з цією нормою є заходом забезпечення виконання постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил, зокрема про їх конфіскацію.

Таким чином, митний орган, як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені Конституцією та митним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), як цього вимагає диспозиція ч.2 ст.2 КАС України,

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та є предметом адміністративної справи про порушення митних правил № 4548/30500/19 таким, що не підлягає обов`язковому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами; зобов`язання Закарпатської митниці ДФС повернути ОСОБА_1 майно, яке належить їй на праві приватної власності та є предметом адміністративної справи про порушення митних правил № 4548/30500/19, є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №308/416/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
В. С. Затолочний