Справа № 360/5229/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року справа №360/5229/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 360/5229/19 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» о Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/00593,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому , з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.98-109 том 1) просив визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДПС про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року №UA500060/2019/000135/2, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/00593.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у вересні 2019 року ввезено з Китаю на територію України товар - скляний посуд механічного виготовлення (далі - Товар).

Товар ввозився позивачем на підставі контракту від 01 серпня 2018 року № 20/НС (далі - Контракт).

Відповідно до умов Контракту, Специфікації від 01 липня 2019 року № 2, інвойсу від 23 липня 2019 року № SТ19071J позивач здійснив оплату, а постачальник поставив в Україну Товар на загальну суму 6642,48 доларів США.

Позивачем, відповідно до Контракту, були понесені витрати на транспортування товару до кордону України, що підтверджується відповідними документами, які подавались відповідачу разом з митною декларацією від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335.

Для митного оформлення Товару позивачем визначено митну вартість товару за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно з статтями 57, 58 Митного кодексу України та на підтвердження митної вартості товару надано необхідний пакет документів.

Відповідачем направлено повідомлення декларанту від 13 вересня 2019 року з вимогою додатково надати документи, що підтверджують оплату Товару постачальнику, та виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару. При цьому, у повідомленні митницею повторно вимагалися документи, які вже надавалися декларантом разом з митною декларацією від 13 вересня 2019 року.

14 вересня 2019 року позивач повторно наддав документи, що запитувалися, ці документи також надавалися декларантом до митниці окремим листом від 16 вересня 2019 року.

16 вересня 2019 року митний декларант отримав рішення митниці № UA500060/2019/000135/2 про коригування митної вартості за митною декларацією від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335 та картку відмови в прийнятті митної декларації № 500060/2019/00593.

Позивач, не погодившись із завищенням митної вартості, карткою відмови, звернувся до відповідача про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно з частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України.

Після отримання такого дозволу позивач надав відповідачу нову митну декларацію від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/028677 з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товару і вказані в графі 44 такої митної декларації; здійснив доплату ввізного мита від скорегованої відповідачем митної вартості; відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в графі 48 митної декларації «відстрочення платежів до 15 грудня 2019 року» згідно з частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України.

При цьому, збільшення митної вартості товару за рішенням митниці призвело до надмірної сплати позивачем ПДВ та ввізного мита на загальну суму 76701,12 грн.

15 листопада 2019 року позивач листом повторно надав відповідачу всі документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335, а також надав додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

Проте відповідач 12 листопада 2019 року видав лист про відмову в скасуванні рішення про коригування митної вартості товару, в якому зазначив причини відмови.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації винесені з порушенням закону та підлягають скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2.

Визнана протиправною та скасована картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/00593.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією від 13 вересня 2019 року №UА500060/2019/028335 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Суд першої інстанції не надав оцінку тому, що у пункті 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 01 серпня 2018 року № 20/НС передбачено 100 % передплату за товар згідно специфікації, також пунктом 3.2 контракту передбачено часткову передплату за товар протягом 45 днів з дати оформлення заказу. До митного оформлення банківські документи щодо передплати не надано.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з пунктом 2.5 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 серпня 2018 року № 20/НС витрати на упаковку та маркування включені у вартість товару.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Таким чином, надані документи містили розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, декларантом на вимогу митниці не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, а відтак виявлені митницею розбіжності у документах, поданих для здійснення митного оформлення товарів, позивачем усунуті не були.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозленд» (ідентифікаційний код 41459351, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 11) у встановленому законом порядку зареєстроване юридичною особою, основним видом діяльності якого є оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення (код КВЕД 46.44), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13 грудня 2019 року за № (т. 1 арк. спр. 88-90).

Між ZIBO SHELLEY TRADING CO., LTD., м. Цзибо, Китай, та ТОВ «Хозленд», м. Сєвєродонецьк, Україна, укладений контракт від 01 серпня 2018 року № 20/НС (далі - Контракт).

Підпунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за асортиментом, кількістю та ціною, яка узгоджена сторонами в Специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.

Також, відповідно до підпункту 2.1 Контракту ціна Товару формується на умовах Інкотермс FОВ, Циндао, Китай.

Відповідно до підпунктів 2.3, 2.6 Контракту сума кожної партії Товару, ціна за одиницю Товару визначається у відповідній Специфікації та інвойсі.

На підставі підпункту 2.5 Контракту ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки і робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару; ціни на товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту відвантаження і його завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з Товаром до моменту переходу Товару через борт судна завантаження.

Згідно до пункту 3.2 поставка товару Покупцю здійснюється протягом 45 (сорок п`яти) днів з моменту затвердження всіх умов замовлення, включаючи упаковку, дизайн та транспортне маркування, та отримання часткової передплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно з підпунктом 5.1 Контракту оплата Товару здійснюється покупцем на підставі 100 % передплати згідно із Специфікацією (т. 1 арк. спр. 30-35).

Відповідно до умов Контракту, Специфікації від 01 липня 2019 року № 2, інвойсу від 23 липня 2019 року № SТ19071J позивач сплатив на користь «ZIBO SHELLEY TRADING CO., LTD., Китай, всю суму коштів за придбаний товар в розмірі 6642,48 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 28 серпня 2019 року № 1, а постачальник поставив в Україну товар (посуд) на загальну суму 6642,48 доларів США (т. 1 арк. спр. 30-35, 36-37, 38-39, 45).

Відповідно до підпункту 2.1 Контракту позивачем були понесені витрати на транспортування товару до кордону України в розмірі 23978,00 грн, що підтверджується договором транспортного експедирування від 01 вересня 2017 року № 29, актом надання послуг від 09 вересня 2019 року № 208, рахунком на оплату від 09 вересня 2019 року № 209, платіжним дорученням від 17 вересня 2019 року № 2656 та довідкою про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 09 вересня 2019 року б/н (т. 1 арк. спр. 50, 51, 52, 53, 54-58).

З метою митного оформлення зазначеного вище товару, 13 вересня 2019 року позивачем до відділу митного оформлення № 6 митного поста «Одеса - центральний» Одеської митниці ДФС подана електронна митна декларація № 500060/2019/028335, в якій визначено митну вартість товару за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно з статтями 57, 58 Митного кодексу України. Так, в графі 12 митної декларації від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 позивач зазначив митну вартість - 188918,64 грн, яка вираховується при додаванні фактурної вартості товару та витрат на транспортування товару до кордону України таким чином: фактурна вартість товару 164940,64 грн ((6642,48 доларів США х 24,831184 грн - за курсом Національного банку України на момент подачі митної декларації) + 23978,00 грн - витрати на транспортування) (т. 1 арк. спр. 19-20; т. 2 арк. спр. 2-3).

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 згідно з графою 44 митної декларації від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 для митного оформлення декларантом були надані такі документи:

1. Контракт з постачальником від 01 серпня 2018 року № 20/НС (т. 1 арк. спр. 30-35; т. 2 арк. спр. 4-9);

2. Специфікація від 01 липня 2019 року № 2 до Контракту від 01 серпня 2018 року № 20/НС з перекладом (т. 1 арк. спр. 36-37; т. 2 арк. спр. 42-43);

3. Інвойс від 23 липня 2019 року № ST19071J від постачальника з перекладом (т. 1 арк. спр. 38-39; т. 2 арк. спр. 31-32);

4. Пакувальний лист до інвойсу від 23 липня 2019 року з перекладом (т. 1 арк. спр. 40-41; т. 2 арк. спр. 29-30);

5. Сертифікат якості на товар від 23 липня 2019 року з перекладом (т. 1 арк. спр. 42-43; т. 2 арк. спр. 27-28);

6. Морський коносамент на міжнародне перевезення вантажу від 31 липня 2019 року № MRFB19072787 (т. 1 арк. спр. 44; т. 2 арк. спр. 34);

7. Платіжне доручення від 28 серпня 2019 року № 1 (т. 1 арк. спр. 45; т. 2 арк. спр. 15);

8. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 12 вересня 2019 року № 420 (т. 1 арк. спр. 46; т. 2 арк. спр. 33);

9. Комерційна пропозиція постачальника від 01 липня 2019 року з перекладом (т. 1 арк. спр. 47-48; т. 2 арк. спр. 36-37);

10. Сертифікат про походження товару форми А від 25 липня 2019 року № G90019 (т. 1 арк. спр. 49; т. 2 арк. спр. 35);

11. Документи, що підтверджують витрати по перевезенню товару до кордону України: рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 09 вересня 2019 року № 209, довідку від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг від 09 вересня 2019 б/н (т. 1 арк. спр. 50, 53; т. 2 арк. спр. 21, 22);

12. Договір транспортного експедирування від 01 вересня 2017 року № 29 (т. 1 арк. спр. 54-58; т. 2 арк. спр. 44-48);

13. Виписка з бухгалтерської документації імпортера від 10 вересня 2019 року № 01/10/09 (т. 1 арк. спр. 59; т. 2 арк. спр. 38);

14. Каталог виробника товару від 01 липня 2019 року б/н (т. 1 арк. спр. 61-64; т. 2 арк. спр. 16-19);

15. Прейскурант виробника товару від 01 липня 2019 року б/н (т. 1 арк. спр. 60; т. 2 арк. спр. 39);

16. Калькуляція собівартості товару від виробника від 23 липня 2019 року №ST19071J/1 з вказанням відсоткового відношення складових вартості товару з перекладом (т. 1 арк. спр. 65-66; т. 2 арк. спр. 40-41);

17. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Державне підприємство «Укрпромзовнішекспертиза», від 09 вересня 2019 року № 2155 про відповідність цін з інвойсу від 23 липня 2019 року № ST19071J поточній кон`юнктурі ринку (т. 1 арк. спр. 67-68; т. 2 арк. спр. 23-24, 25-26);

18. Копія митної декларації країни відправлення від 26 липня 2019 року №00035103 з перекладом (т. 1 арк. спр. 69-70; т. 2 арк. спр. 51-52);

19. Сертифікат до експортної декларації від 02 серпня 2019 року № 193700В2/00328 (т. 1 арк. спр. 71-72; т. 2 арк. спр. 49-50);

20. Документи на підтвердження повноважень митного декларанта.

Повідомленням від 16 вересня 2019 року № 1176293 Одеська митниця ДФС стосовно митного оформлення електронної митної декларації від 13 вересня 2019 року №500060/2019/028335 повідомила декларанта, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товару. Зазначено, що до митного оформлення не надано банківські документи щодо передплати та у наданих документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару, із зазначенням, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару (т. 1 арк. спр. 21-22).

На повідомлення Одеської митниці ДФС від 16 вересня 2019 року № 1176293 стосовно митного оформлення електронної митної декларації від 13 вересня 2019 року №500060/2019/028335 позивач направив лист від 16 вересня 2019 року б/н, яким надіслав відповідачу платіжне доручення від 28 серпня 2019 року № 1 та каталог виробника б/н, а також зазначив, що додаткових документів подавати не буде, у зв`язку з чим просив завершити митне оформлення за митною декларацією від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 (т. 2 арк. спр. 20).

Рішенням Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2 збільшено митну вартість товару та визначено вартість товару у розмірі 7608,12 доларів США. Також в рішенні вказано про обрання другорядного методу визначення митної вартості товару - резервного методу. З метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим на 2,54 долари США за 1 кг (1,1115 доларів США за штуку) (МД від 14 серпня 2019 року № UA100010/2019/346176), ніж заявлено декларантом 1,1162 доларів США за кг (0,4885 доларів США за штуку) (т. 1 арк. спр. 23-25; т. 2 арк. спр. 10-12).

При цьому, митну декларацію від 14 серпня 2019 року № UA100010/2019/346176, на яку послалась Одеська митниця ДФС у рішенні про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2, суду не надано.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/00593 позивачу відмовлено у митному оформленні товарів (т. 1 арк. спр. 26-27; т. 2 арк. спр. 13-14).

Заявою від 31 жовтня 2019 року б/н ТОВ «Хозленд» в порядку, передбаченому частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України, просило Одеську митницю ДФС прийняти рішення про визнання заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2 (т. 1 арк. спр. 79-81).

Листом від 12 листопада 2019 року за № 10198/10/15/70-61-06-10 Одеська митниця ДФС відмовила ТОВ «Хозленд» в прийнятті рішення про визнання заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 13 вересня 2019 року № 500060/2019/028335 та скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2019 року № UA500060/2019/000135/2 (т. 1 арк. спр. 82-83).

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що надані під час розмитнення позивачем товару документи підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, безпідставність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару, неправомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (тут і надалі посилання на норми Митного кодексу України наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

На підставі частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як визначено частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На підставі частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

На підставі підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Як визначено частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частин другої, третьої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами другою, третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

На підставі частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відмова органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, може мати місце лише у разі визначених Митним кодексом України підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як свідчать матеріали справи рішення про коригування митної вартості товарів мотивоване виявленням розбіжностей у поданих для митного оформлення документах, а саме: подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товару. Зазначено, що до митного оформлення не надано банківські документи щодо передплати та у наданих документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Оскільки витрати на виготовлення упаковки та роботи, пов`язані із пакуванням товару, відповідно до пункту 2.5 Контракту входять до ціни товару та не підлягають додатковому відшкодуванню з боку покупця, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

При цьому чинне законодавство не містить вимог щодо обов`язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат, а також вказувати числове значення таких витрат у інвойсі (рахунку постачальника), пакувальному листі.

Крім того, разом з первинною митною декларацією від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335 декларантом до митниці надавалася калькуляція постачальника товару від 23 липня 2019 року № ST19071J/1 з перекладом, яка містила всі показники щодо складових вартості товару за інвойсом, в тому числі і пакування. Більш того, постачальником в калькуляції товару від 23 липня 2019 року № ST19071J/1, яка надавалась до Одеської митниці ДФС листом від 30 жовтня 2019 року б/н, вказано, що торгівельна націнка на товар невисока в зв`язку з тим, що вказаний товар є стоковим (із залишків готової продукції на складах постачальника).

З огляду на викладане суд не приймає доводи апелянта, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Доводи відповідача про ненадання позивачем до митного оформлення банківських документів щодо передплати поставленого товару є неприйнятними та такими, що спростовуються наступними матеріалим справи.

Підтвердженням надання до митниці вказаних документів є графа 44 митної декларації від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335, в якій наведено перелік наданих декларантом документів, серед яких декларантом надано платіжне доручення від 28 серпня 2019 року № 1 на підтвердження оплати товару постачальнику (код Класифікатора документів 3001 згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011).

Відповідно до копії електронного повідомлення декларанта від 14 вересня 2019 року (№ ідентифікатора 8C27D338-F8E1-461B-8C85-61494949F16B) на вимогу відповідача декларант повторно надав платіжне доручення від 28 серпня 2019 року № 1, яке підтверджувало факт здійснення оплати товару постачальнику та каталог виробника товару.

Факт надання зазначених документів підтверджується також і листом декларанта від 16 вересня 2019 року б/н, який надавався до митниці в рамках процедури електронного декларування, який митниця отримала. В картці відмови від 16 вересня 2019 року № 500060/2019/00593 відповідач вказав перелік документів, які ним було перевірено разом з митною декларацією від 13 вересня 2019 року № UA500060/2019/028335.

Таким чином, є безпідставними доводи апелянта про ненадання судом першої інстанції оцінки тому, що позивачем не надано до митного оформлення банківські документи щодо передплати.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується надання декларантом-позивачем всіх необхідних документів, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару. Надані позивачем документи повністю підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять будь-яких розбіжностей, на наявність яких безпідставно посилається відповідач в апеляційній скарзі.

Враховуючи зазначені обставини, у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів, а розмитнення товару мало бути здійснено за першим методом - за ціною договору.

Пунктом 1 частини третьої статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Разом з тим, відповідачем безпідставно не прийнято до уваги висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Державним підприємством «Укрпромзовнішекспертиза», від 09 вересня 2019 року № 2155 про відповідність цін з комерційного інвойсу від 23 липня 2019 року № ST19071J та додатку № 2 (Специфікацією № 2) від 01 липня 2019 року до контракту від 01 серпня 2018 року № 20/НС поточній кон`юнктурі ринку (т. 1 арк. спр. 67-68; т. 2 арк. спр. 23-24, 25-26).

Суд не приймає посилання апелянта на спрацювання програмного комплексу автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) під час митного оформлення товару як на підставу витребування додаткових документів, оскільки стаття 53 Митного кодексу України передбачає вичерпні обставини для витребування митницею додаткових документів у декларанта, серед яких не міститься посилання на «спрацювання системи ризиків» АСАУР під час митного оформлення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, щo надані позивачем під час розмитнення товару документи підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, тому висновки митного органу про їх наявність є неправомірними, як наслідок, є безпідставним застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару, що свідчить про неправомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 360/5229/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 360/5229/19- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 серпня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук