Справа № 160/2154/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року Справа №160/2154/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про ухвалення додаткового судового рішення по справі №160/2154/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті та митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 р. по справі №160/2154/20 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" (далі - ПАТ "Азовкабель", позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті та митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задоволено.

Представником позивача 02 липня 2020 р. подано до суду орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень та зазначено, що детальний опис виконаних робіт/наданих послуг буде подано до суду у строк, встановлений ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України разом із доказами на підтвердження понесених сум витрат.

09 липня 2020 р. до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Щасливого Олексія Романовича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/2154/20 щодо присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 500, 00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. вищезазначену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 16 липня 2020 р.

13 липня 2020 р. від представника Дніпровської митниці Держмитслужби до суду надійшли направлені засобами електронного і поштового зв`язку ідентичні за своїм змістом заяви, в яких відповідач висловив незгоду із заявленим представником позивача розміром судових витрат на професійну правничу допомогу. У заяві митний орган посилався на те, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено розподіл орієнтовного розрахунку суми судових витрат, зауваживши, що визначений заявником в орієнтовному розрахунку розмір судових витрат суперечить положенням Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідач вважає такий розмір судових витрат завищеним, необґрунтованим та неспівмірним із ціною позову та по відношенню щодо предмета спору, складністю справи, часом, витраченим на складання позову й обсягом наданих послуг. Відповідач зазначає, що отримання позивачем первинної консультації жодним чином не стосується судового розгляду справи та предмету спору.

Окрім того, у вищезаначених заявах представник Дніпровської митниці Держмитслужби просив суд надати митниці можливість скористатись правом надання заперечень на визначені представникком ПАТ "Азовкабель" судові витрати та призначити розгляд справи з зазначеного питання на іншу дату з метою повного та всебічного розгляду.

У судове засідання від 16 липня 2020 р. представники сторін не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Від заявника до суду надійшло 16 липня 2020 р. клопотання про розгляд заяви без участі представника ПАТ "Азовкабель".

З урахуванням викладеної представником митного органу у заявах від 13 липня 2020 р. позиції суд усною ухвалою, проголошеною у судовому засіданні та відображеною секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 16 липня 2020 р., ухвалив відкласти розгляд заяви представника ПАТ "Азовкабель" про ухвалення додаткового судового рішення по справі №160/2154/20 до 10 серпня 2020 р.

17 липня 2020 р. до суду надійшло від представника Дніпровської митниці Держмитслужби клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому останній заперечив проти розміру заявлених представником позивача судових витрат та зазначив, що у наданій заявником до суду копії договору про надання правової допомоги не визначено конкретного предмету договору, а лише зазначено загальне поняття "надавати правову допомогу". Також відповідач зауважив, що на час подання позову до суду не було ніякої згоди позивача та його представника щодо визначеного розміру та виду послуг, що будуть надаватись адвокатом під час судового розгляду справи, в той час як додаткову угоду №1 від 07.07.2020 р. надано представником позивача до суду вже після розгляду справи по суті, що, на думку відповідача, свідчить про необґрунтованість зазначених адвокатом витрат та штучне завищення останніх. Додатково відповідач наголосив, що позивачем не доведено відсутність у штаті ПАТ "Азовкабель" юрисконсульта й потреби у професійній правничій допомозі адвоката, не надано доказів розумної економічної причини (ділової мети) щодо взаємовідносин з адвокатом Щасливими О.Р. Посилаючись на справи №280/5177/19, №160/5030/20, відповідач стверджує, що адвокат Щасливий О.Р. неодноразово представляв інтереси ПАТ "Азовкабель" в адміністративних судах за аналогічною категорією справ, тому дана справа є справою незначною складності. Відповідач вважає, що заявлений представником позивача розмір судових витрат перевищує майже в чотири рази ціну позову, а, отже, є неспівмірним із ціною позову. Окремо відповідач зазначив, що понесені позивачем витрат на отримання первинної консультації щодо можливих шляхів судового захисту, стратегії ведення справи у суді, обсягу доказів та джерел їх збирання, жодним чином не стосуються розгляду справи і предмету спору, тому безпідставно включені заявником до складу судових витрат. Відповідач стверджує, що визначені адвокатом витрати не є розумними та виправданими, є штучно завищеними, неспівмірними зі складністю справи, ціною позову.

У судове засідання від 10 серпня 2020 р. представники сторін не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Від представника Дніпровської митниці Держмитслужби до суду надійшло 10 серпня 2020 р. клопотання про розгляд заяви представника ПАТ "Азовкабель" в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Крім того, за змістом положень частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України - додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути відповідне процесуальне питання за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України -суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (частина 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зі змісту вказаних норм випливає, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 1-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 27 серпня 2019 р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Азовкабель» та адвокатом Щасловим Олексієм Романовичем;

- копію додаткової угоди №1 від 07 липня 2020 р. до договору про надання правової допомоги від 27 серпня 2019 р.;

- копію акту виконаних робіт/наданих послуг до договору про надання правової допомоги за №1 від 27 серпня 2019 р.;

- копію платіжного доручення №15957 від 08 липня 2020 р. на суму 21 500, 00 грн. із зазначенням в графі «призначення платежу»: «гонорар за надання правової допомоги зг договору б/н від 27.08.2019р., акт №1 від 07.07.2020 р.»;

- копію банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження надходження 08.07.2020 р. відповідних коштів на рахунок адвоката Щасливого О.Р. в сумі 21 500, 00 грн.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.

Згідно акту виконаних робіт/наданих послуг до договору про надання правової допомоги за №1 від 27 серпня 2019 р. за час дії договору адвокатом виконано такі послуги:

- проведення первинного консультування уповноважених представників Клієнта щодо можливих шляхів судового захисту порушеного права Клієнта, стратегії ведення такої справи у суді, обсягу доказів та джерел їх збирання (витрачений час - 1 год.) - ціна 250,00 грн.;

- здійснення аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини (витрачений час - 2 год.) - ціна 500,00 грн.;

- здійснення аналізу судової практики судів України із застосуванням норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, з метою виявлення обставин, що підлягають встановленню та дослідженню у ході розгляду такої справи (витрачений час - 2 год.) - ціна 500,00 грн.;

- здійснення аналізу судової практики вищих судових інстанцій в ієрархії судової влади України з метою виявлення правових позицій таких судових інстанцій з розгляду даної категорії справ (витрачений час - 2 год.) - ціна 500,00 грн.;

- здійснення аналізу судової практики розгляду подібних справ Дніпропетровським окружним адміністративним судом (витрачений час - 1 год.) - ціна 250,00 грн.;

- складання та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви у справі №160/2154/20 (витрачений час - 6 год.) - ціна 5000,00 грн.;

- проведено правовий аналіз відзиву на позовну заяву Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.03.2020 р. №7.5-10-27/1/23(витрачений час - 1 год.) - ціна 500,00 грн.;

- складання та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив б/н від 24.06.2020 р. у справі №160/2154/20 (витрачений час - 3 год.) - ціна 3000,00 грн.;

- гонорар адвоката за ведення адміністративної справи №160/2154/20 в Дніпропетровському окружному адміністративному суді (включаючи побудову правової позиції та складання інших процесуальних документів незначної складності) - ціна 5000,00 грн.;

- здійснення представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях у Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі №160/2154/20 (ціна 3000, 00 грн. з кожне судове засідання) (участь представника у судових засіданнях від 02.07.2020 р. та від 07.07.2020 р.) - ціна 6000,00 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» №5076-VI від 05 липня 2012 р. визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Одночасно з цим у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вивчивши перелік наданих послуг, суд дійшов висновку, що вказана сума витрат на правничу допомогу є документально підтвердженою сумою яка підлягає відшкодуванню.

У частинах 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Натомість, у даному випадку відповідачем не подано до суду разом із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката жодних доказів на спростування обґрунтованості та співмірності заявлених представником позивача до суду витрат на правничу допомогу.

При цьому, у відповідності до позиції Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 19 червня 2020 р. по справі №826/24815/15, обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності ініціативи з боку іншої сторони суд не має права вславлювати такі обставини самостійно.

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що надані адвокатом Щасливим О.Р. ПАТ "Азовкабель" юридичні послуги відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання цих документів, є обґрунтованим, з огляду на не доведення відповідачем протилежного.

Доводи Дніпровської митниці Держмитслужби про те, що аналогічні справи неодноразово розглядалася у судах різних інстанцій, усі обставини справи були відомі і позивачу та його представнику, а відтак обсяг часу на підготовку документів не міг бути значним, як і обсяг юридичної і технічної роботи, не можуть бути враховані при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не підтверджені доказами, є суб`єктивною оцінкою та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ПАТ "Азовкабель" про ухвалення додаткового судового рішення по справі №160/2154/20.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про ухвалення додаткового судового рішення по справі №160/2154/20 - задовольнити.

Стягнути з Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-1; ) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 21 500,00 гривень (двадцять одна тисяча п`ятсот гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко