Справа № 380/5702/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5702/20
У Х В А Л А

про відову в забезпеченні позову

12 серпня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р., розглянув в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Дрогобицького міськрайонного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) через представника адвоката Курільця Андрія Івановича (81070, Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул. Шухевича, 4) з позовною заявою до Державної міграційної служби України в особі Дрогобицького міськрайонного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 64), треті особи, які не заявляють самостійних вимог Уповноважений Верховної ради України з прав людини в особі представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в західних областях, Служба у справах дітей Дрогобицької районної адміністрації, в якій просить суд:

- рішення Дрогобицького міськрайонного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.07.2020 щодо відмови ОСОБА_1 в продовженні строку перебування на території України - скасувати;

- зобов`язати Дрогобицький міськрайонний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області продовжити громадянину Республіки Уганда ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк перебування на території України.

Підставою позову є протиправність рішення Дрогобицького міськрайонного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в продовженні строку перебування на території України. Позивач на території України перебуває законно, створив сім`ю, виховує сина. Відповідач прийнявши оскаржуване рішення намагається роз`єднати сім`ю ОСОБА_2 , що порушує права не лише позивача, а й його сина, громадянина України. З огляду на викладене позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 24.07.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

11.08.2020 за вх. №39820 від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії повідомлення про відмову в продовженні строку перебування на території України до остаточного вирішення справи №380/5702/20.

Вказану заяву мотивовано тим, що оскаржуваним повідомленням позивача обмежують у гарантованих Контитуцією та міжнародними актами правах, обов`язках та інтересах. Вказаним повідомленням позивача розділяють із його сім`єю, що є істотним порушенням його прав. Також позивача обмежують у захисту прав та відстоюванні його власних інтересів у суді у цій справі.

За правилами ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд керується таким.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст. 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову (ч. 1 ст. 150 КАС України).

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС).

Тобто в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі №826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом з`ясовано, що Дрогобицьким міським відділом Головного управління ДМС у Львівській області громадянину Республіки Уганда ОСОБА_1 видано повідомлення про відмову в продовженні строку перебування на території України, відповідно до якого його заяву про продовження строку перебування на території України розглянуто; у задоволенні заяви 02.07.2020 йому відмовлено на підставі підпункту 5 п. 10 Порядку продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2020 №150.

Повідомлено про необхідність виїхати з України до 11.07.2020.

Вказане повідомлення отримав позивач 11.07.2020.

Судом із поданої заяви про забезпечення адміністративного позову не встановлено підстав для вжиття таких заходів.

Зокрема позивачем у поданій заяві не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Судом такі підстави також не встановлені.

Крім цього, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України, оскільки до розгляду справи по суті неможливо зробити висновок про протиправність оскаржуваного повідомлення, оскільки вирішення вказаного питання на стадії здійснення підготовки справи до судового розгляду фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Встановлення цих обставин і їх оцінка повинна бути надана судом виключно за результатами судового розгляду справи по суті, з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення, та пояснень інших учасників справи.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Таким чином звернувшись до суду із цією заявою позивач не надав переконливих доказів на її обґрунтування, а лише висловлено покликання щодо можливого майбутнього розвитку подій.

Крім цього суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач із вказаним повідомленням ознайомився ще 11.07.2020 (здійснено відмітку на повідомленні), однак із цією заявою звернувся до суду лише 11.08.2020, тобто останній день, оскільки у повідомленні зазначено про необхідність виїзду з України до 11.08.2020.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог у співставленні з заходами забезпечення позову, про які просить позивач, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем не подано доказів очевидної протиправності оскарженого рішення та того, що невжиття заходів забезпечення позову спричинить труднощі виконання або невиконання рішення суду, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити

Керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 241-243, 248, 294, пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

у х в а л и в :

1. У забезпеченні позову шляхом зупинення дії повідомлення про відмову в продовженні строку перебування на території України до остаточного вирішення справи №380/5702/20, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кравців О.Р.