Справа № 415/7046/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року справа №415/7046/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2020 року (повне судове рішення складено 16 червня 2020 року в м. Лисичанську) у справі № 415/7046/18 (суддя в І інстанції Луньова Д.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області про скасування постанови адміністративної комісії, -

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лисичанської міської ради № 230/20-2018 від 28 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 липня 2018 року співробітником поліції Сидорян В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 655270 від 27 липня 2018 року з приводу продажу позивачем, яка працює продавцем у магазині ПП « ОСОБА_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , 27 липня 2018 року о 17 годині 45 хвилин алкогольного виробу, а саме пиво «Жигулівське» об`ємом 2,4 літри, вміст спирту 4,5 % неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. Зазначені в протоколі події ОСОБА_1 заперечує. Постанову адміністративної комісії позивач отримала поштовою 25 серпня 2018 року, здійснюючи розгляд справи за відсутності позивача, комісія не дотрималась вимог щодо порядку, не роз`яснила позивачу права передбачені ст. 268 КУпАП.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає також, що під час розгляду справи не було з`ясовано та відображено в протоколі, який саме алкогольний напій продала позивач неповнолітньому. Крім того, позивач ставить під сумнів пояснення двох неповнолітніх свідків, а також зазначає, що відсутність чеку спростовує саму подію правопорушення.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лисичанської міської ради № 230/20-2018 від 23 серпня 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підстав для скасування постанови № 230/20 від 23 серпня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення немає.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лисичанської міської ради щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, -

тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в редакції на час спірних правовідносин).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 655270, складеного 27 липня 2018 року інспектором ВП ГУНП в Луганській області лейтенантом поліції Сидорян В.В., 27 липня 2018 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , яка являється продавцем ПП « ОСОБА_2 », який знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж алкогольного виробу, а саме пиво «Жигулёвське» об`ємом 2,4 літри, вміст спирту 4,5 % неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

На підставі вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2018 року, Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Лисичанської міської ради 23 серпня 2018 року винесла постанову за № 230/20-2018, згідно до якої ОСОБА_1 визнано виною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Суд першої інстанції вважав, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Судами досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , в яких останній пояснив, що 27 серпня 2018 року приблизно о 17 годині 45 хвилин підійшов до кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та придбав там пиво «Жигулёвское», об`ємом 2,4 літри, вміст спирту 4,5%. Продавець не просила його пред`явити документи;

- письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , в яких він також засвідчив факт купівлі пива в кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 27 липня 2018 року остання знаходилась на робочому місці, а саме в кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , о 17 годині 40 хвилин до кіоску підійшли двоє хлопців та купили пиво об`ємом 2,4 літри, вміст спирту 4,5 % вартістю 36 гривень 25 копійок, розрахувались та пішли. Документів остання не спитала;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 655270 від 27 липня 2018 року.

Вище наведені докази, суд першої інстанції вважав неналежними та не допустимими, а факт продажу алкогольного напою - недоведеним з наступних підстав.

З постанови 230/20-2018 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, зокрема і за порушення обмежень, передбачених ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Відповідно до ст. 13 цього Закону реалізація (продаж) тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, особам, які не досягли 18 років, а також реалізація (продаж) тютюнових виробів в упаковках, що містять менше ніж 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) забороняються. Законом можуть встановлюватися й інші обмеження щодо реалізації (продажу) тютюнових виробів.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки порушення позивачем вимог ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» не підтверджене жодним доказом.

Також, в порушення приписів ст. 265 КУпАП, пляшка пива «Жигулёвское» у неповнолітнього ОСОБА_3 не вилучалася, процесуальні документи щодо вилучення та огляду цього предмету правопорушення не складалися. Таким чином, факт виявлення у неповнолітньої особи алкогольного виробу ніяким чином не підтверджується. В матеріалах справи відсутні відомості про вилучення та огляд пляшки, немає даних про те, де вона перебуває на час прийняття рішення по справі та на даний час.

Представник відповідача не надав до суду протокол адміністративної комісії, а зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при прийнятті адміністративною комісією оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення останньою досліджені «матеріали справи та пояснення самої ОСОБА_1 », однак, всупереч приписам ст. 252 КУпАП не були безпосередньо допитані неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 . Обвинувачення ґрунтувалось на їх письмових поясненнях. Вільні пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять дати їх складання, тому не можливо встановити, коли саме вони були відібрані, крім того останні не є свідками, оскільки не були попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, за завідомо неправдиві показання свідка, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на норму закону, порушення якої стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також не вказано, які документи були зібрані працівниками поліції, тобто в протоколі не вказані докази, на підставі яких інспектор дійшов до висновку про вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Жодних розрахункових документів, чеків на реалізацію алкогольних напоїв матеріали справи не містять, а відповідачем при винесенні постанови не надано оцінки відсутності таких. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що до матеріалів справи не додано документа, який би засвідчував те, що позивачка є працівником підприємства торгівлі, хоча суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП є саме працівник торгівлі.

Таким чином, на думку місцевого суду, оскаржуване рішення адміністративної комісії винесено без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що дає підстави для його скасування.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції виходив з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення, то оскаржувана постанова судом скасована.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

По-перше, доводи позовної заяви про не повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи спростовуються наданими відповідачем доказами.

Так, розгляд справи було призначено на 23.08.2018 на 10-00 годину згідно ст. 277 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

14.08.2018 о 17 год. 46 хв. на адресу ОСОБА_1 була надіслана поштою інформація, у якій було зазначено дата, час та адреса, де відбудеться засідання адміністративної комісії. Вищезазначена поштова картка була вручена позивачу 16.08.2018 у відділенні поштового зв`язку №93108 м. Лисичанська про, що свідчить лист ЛД ПАТ «Укрпошта» від 05.11.2018 №880, що наявний в матеріалах справи (а.с. 41, 42).

По-друге, висновки місцевого про не підтвердження правопорушення жодним доказом, не відповідають матеріалам справи.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Факт правопорушення вчиненого ОСОБА_1 достовірно встановлений і доведений під час розгляду адміністративною комісією, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ГП №655270, в якому ОСОБА_1 власноруч зроблений запис про те, що з протоколом вона погоджується. Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 , визнавала той факт, що вона продала пиво неповнолітній особі, не перевіривши документів, а також продане пиво через касу не пробивала, чек відсутній. Цим поясненням позивача не суперечать письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Та обставина, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять дати їх складання, тому не можливо встановити, коли саме вони були відібрані, не впливає на зміст таких пояснень.

Докази оцінювались колегіально, були повно та об`єктивно досліджені всі обставини за справою в їх сукупності і комісія одноголосно прийняла рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З огляду на ці приписи закону необґрунтованим виглядає твердження місцевого суду про те, що факт виявлення у неповнолітньої особи алкогольного виробу ніяким чином не підтверджується. Відсутність в матеріалах справи відомостей про вилучення та огляд пляшки, даних про те, де вона перебуває на час прийняття рішення по справі та на даний час не спростовує факту адміністративного правопорушення, а вилучення та огляд пляшки не визначено законодавством як обов`язкова дія для встановлення події такого правопорушення.

Матеріали справи містять достатні дані що продажу пива з вмістом алкоголю неповнолітньому, а закон не містить вказівку на необхідність встановлення ще й виробника такого продукту.

Більш того, місцевим судом при розгляді цієї справи в судовому засіданні був допитаний ОСОБА_3 , який підтвердив факт продажу йому алкогольного пива ОСОБА_1 .

Посилання місцевого суду на те, що представник відповідача не надав до суду протокол адміністративної комісії, є не обґрунтованими, з наступних підстав.

Представником відповідача зауважує, що при розгляді даної справи в Лисичанському міському суді Луганської області, були надані для огляду оригінали матеріалів справи, а також протокол засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лисичанської міської ради від 23.08.2018 №20. Такий протокол доданий до апеляційної скарги.

В будь-якому випадку, відсутність в матеріалах цієї адміністративної справи протоколу адміністративної комісії (який фактично наявний) не може слугувати підставою для задоволення позову. Якщо місцевий суд вважав за необхідне отримати копію такого протоколу до матеріалів справи, виконуючи приписи процесуального законодавства щодо офіційного з`ясування обставин справи, він мав би ухвалою витребувати докази, які вважав за потрібне для повного та всебічного її розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на норму закону, порушення якої стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, - ч.2 ст. 156 КУпАП, диспозицією якої передбачено як порушення продаж пива неповнолітньому, що є цілком достатнім для того, щоб булло зрозумілим, який закон було порушено. Стаття 256 КУпАП не містить вказівки про необхідність зазначення в протоколі в обов`язковому порядку, які документи були зібрані працівниками поліції.

Дійсно, жодних розрахункових документів, чеків на реалізацію алкогольних напоїв матеріали справи не містять, проте судом першої інстанції зроблений необґрунтований висновок про те, що відповідачем при винесенні постанови не надано оцінки відсутності таких. З огляду на наявність в письмових поясненнях ОСОБА_1 відомостей про те, що нею не проведена така розрахункова операція, притягнення позивача до відповідальності, адміністративною комісією дана оцінка зазначеному факту. Колегія суддів апеляційного суду додатково зауважує, що не проведення розрахункової операції через відповідний реєстратор, не видача покупцеві чеку не свідчить про відсутність факту продажу.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що до матеріалів справи не додано документа, який би засвідчував те, що позивачка є працівником підприємства торгівлі, хоча суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП є саме працівник торгівлі. Знову ж таки, матеріалами справи, в тому числі письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зокрема, і в протоколі про адміністративне правопорушення також, підтверджувався факт продажу товару ОСОБА_1 , зазначена обставина не була спірною при розгляді справи адміністративною комісією.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області - задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2020 року у справі № 415/7046/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області про скасування постанови адміністративної комісії - відмовити.

Повне судове рішення - 10 серпня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук