Справа № 160/377/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/377/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року про встановлення судового контролю (суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Павлоградської міської ради

про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у січні 2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: відмінити рішення Павлоградської міської ради № 1469-45/VII від 12.12.2018; зобов`язати Павлоградську міську раду надати дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:026:0072.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Павлоградської міської ради від 21.12.2018 № 1469-45/VII. Зобов`язано Павлоградську міську раду повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання дозволу на складання технічної документації щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:026:0072 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У травні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила: визнати протиправною бездіяльність Павлоградської міської ради стосовно не прийняття рішення за заявою ФОП ОСОБА_1 про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:026:0072 на виконання рішення суду по справі № 160/377/19; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по справі № 160/377/19; зобов`язати Павлоградську міську раду надати звіт про виконання рішення суду по справі № 160/377/19; накласти на Павлоградського міського голову Вершину А.О. штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю шляхом подання звіту та накладення штрафу у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 160/377/19 та зобов`язання Павлоградської міської ради надати звіт про виконання рішення суду по справі № 160/377/19.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правові норми щодо встановлення судового контролю кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень-відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Аналіз наведених положень КАС України, за висновками суду першої інстанції, свідчить про те, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень-відповідачем у справі суд наділений правом під час прийняття постанови у справі.

Крім того суд зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вважає, що дана норма свідчить на користь висновку про можливість встановлення заходів судового контролю лише під час ухвалення судового рішення. Так, у вказаній нормі законодавець фактично відзначив, що окрім заходів судового контролю, прописаних у резолютивній частині судового рішення, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, тобто шляхом розгляду позовних заяв про оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавців, які допущені в ході примусового виконання судового рішення.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 2 тієї ж статті за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що Кодексом адміністративного судочинства України визначено право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведеного процесуального заходу мають бути наявні відповідні правові умови.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стаття 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог.

Законодавець у зазначеній нормі процесуального кодексу фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у адміністративній справі № 539/3406/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було розглянуто по суті заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та не встановлено на якій стадії виконання знаходиться рішення по справі № 160/377/19.

Вказані обставини не були дослідженні судом першої інстанції, останній дійшов передчасних висновків щодо неможливості встановлення судового контролю після ухвалення рішення по справі, а тому не розглянув викладені у заяві вимоги.

З огляду на викладене, з метою забезпечення права особи доступу до правосуддя та належного захисту порушених/оспорюваних прав, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року в адміністративній справі № 160/377/19 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з 11 серпня 2020 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова