Справа № 500/859/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/859/20

06 серпня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І. за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Покотила Ю.В.

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Дзюбатого А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, пов`язану із ненаданням дозволу ОСОБА_1 на придбання мисливської нарізної зброї, оформлену листом від 18.01.2020 №167/04/11-2020, протиправною і зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області надати ОСОБА_1 дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї на підставі поданої 09.12.2019 заяви та пакету документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.12.2019 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області із заявою про надання дозволу на придбання мисливської нарізної зброї, однак листом від 18.01.2020 №167/04/11-2020 йому було відмовлено у видачі вказаного дозволу.

Бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, пов`язану із ненаданням дозволу ОСОБА_1 у видачі дозволу на придбання мисливської нарізної зброї, вважає протиправною.

Як вбачається із листа відповідача від 18.01.2020 №167/04/11-2020, ненадання позивачу дозволу на придбання мисливської нарізної зброї обґрунтовано посиланнями на пункти 4 та 5.1 Інструкції №622 та у зв`язку із вчинення домашнього насильства.

Позивач зазначає, що домашнього насильства не вчиняв, а тому підстави для ненадання йому дозволу на придбання мисливської нарізної зброї відсутні.

Вказана обставина підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 19.09.2019 у справі №607/22474/19, згідно якої провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова суду не оскаржувалась і набрала законної сили 30 вересня 2019 року.

З врахуванням вказаних обставин, підстави для ненадання ОСОБА_1 , дозволу на придбання мисливської нарізної зброї на підставі заяви від 19.12.2019 разом з додатками були відсутні, а тому оскаржувана бездіяльність відповідача є протиправною.

Крім того, на думку позивача, при вирішенні даного спору слід застосувати механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, у вигляді зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї на підставі поданої позивачем заяви та пакету документів, оскільки будь-яких підстав для ненадання такого дозволу не існувало і не існує.

Додатково зазначає, що покладення такого обов`язку на відповідача не буде перебиранням функції цього суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 15 квітня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.05.2020 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позов.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у справі призначено судове засідання на 09.07.2020.

В судовому засіданні 09.07.2020 розгляд справи відкладено до 06.08.2020 за клопотанням представника відповідача.

06.08.2020 в судовому засіданні позивач та його представник адвокат Покотило Ю.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судовому засіданні 06.08.2020 проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 19.12.2019 звернувся до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області із заявою про видачу дозволу на придбання мисливської нарізної зброї.

Листом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 18.01.2020 позивачу надано відповідь №167/04/11-2020 із зазначенням причин відмови у видачі дозволу на придбання мисливської нарізної зброї.

У вказаному листі зазначено, що у видачі дозволу на придбання мисливської нарізної зброї позивачу відмовлено на підставі пункту 8 прикінцевих положень Закону України від 23 грудня 2015 року №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 4 та 5.1 наказу МВС України від 21.08.1998 №622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за №637/3077 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства.

Відповідь аналогічного змісту направлено позивачу управлінням превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 19.02.2020 №К-60/11/01-2020.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень та вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За нормами статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 8 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 №901-VIII до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України покласти на органи Національної поліції повноваження видавати та анулювати відповідно до законодавства дозволи на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, на діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування.

Відповідно до пункту 12.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за №637/3077 (далі Інструкція) для одержання громадянами в органах поліції дозволу на придбання мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної зброї, холодної та охолощеної зброї громадянами подаються такі документи:

заява щодо видачі дозволу на придбання зброї на ім`я керівника органу поліції за місцем проживання заявника;

заповнена картка-заява (додаток 14);

медична довідка (крім охолощеної зброї);

довідка про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування (крім охолощеної зброї);

платіжний документ (платіжне доручення, квитанція) з відміткою банку, відділення поштового зв`язку або коду проведеної операції про внесення коштів за надання відповідної платної послуги;

копії 1, 2 та 11 сторінок паспорта громадянина України.

Якщо фактичне проживання громадянина інше, ніж зазначене в паспорті, необхідно надати документ, що підтверджує фактичне місце проживання громадянина (договір оренди житлового приміщення, свідоцтво про право власності на житлове приміщення тощо).

Дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв оформляються, переоформляються після проведення органами поліції у встановленому порядку перевірок, тривалість яких не повинна перевищувати один місяць, щодо відсутності обставин, визначених у пункті 5.1 глави 5 розділу I цієї Інструкції, та достовірності документів, які подані для отримання, перереєстрації зазначених дозволів.

У відповідності до норм частини четвертої пункту 5.1 Інструкції органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі наявності даних про систематичне (два чи більше разів) порушення такою особою громадського порядку, зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних речовин без призначення лікаря, інших одурманюючих засобів, вчинення домашнього насильства, що підтверджується документально.

Суд зазначає, що Головним управління Національної поліції в Тернопільській області при розгляді звернення позивача встановлено, що ним 20.09.2019 порушено заходи термінового заборонного припису відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП, у зв`язку із чим відносно позивача складено протокол серії АПР18 №176704 від 20.09.2019.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.10.2019 по справі №607/22698/19 визначено ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП на підставі статті 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП - закрити.

Вказаною постановою суду від 15.10.2019 по справі №607/22698/19 встановлено, що 20 вересня 2019 року о 19 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , порушив заходи термінового заборонного припису відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме контактував з нею, чим порушив вимоги ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, обіцяє в подальшому правопорушень не вчиняти.

Крім власного визнання вини, провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №176704 від 20 вересня 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 20 вересня 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20 вересня 2019 року; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №074736 від 12 вересня 2019 року; довідкою про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_2 від 12 вересня 2019 року.

Також у постанові судом зазначено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до норм пункту 7.7 Інструкції контроль за зберіганням вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв, що належать громадянам, здійснюється органами поліції відповідно до законодавства.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 №1644 "Про реалізацію повноважень Національної поліції з видачі та анулювання дозволів" наказано:

1. Ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної Частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування.

2. До врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року №642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 року №706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, і реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за №163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року №622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів" зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за №1637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року №379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за №696/4917.

3. Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через:

1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України;

2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України;

3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Отже повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженнями є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Згідно з науковим висновком Верховного Суду від 13.04.2018 щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією:

- дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

В свою чергу, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може безпідставно втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Враховуючи наведені положення законодавства та виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, пов`язаної із ненаданням дозволу ОСОБА_1 на придбання мисливської нарізної зброї, оформлену листом від 18.01.2020 №167/04/11-2020, протиправною та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надати ОСОБА_1 дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї на підставі поданої 09.12.2019 заяви та пакету документів

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, пов`язаної із ненаданням дозволу ОСОБА_1 на придбання мисливської нарізної зброї, оформлену листом від 18.01.2020 №167/04/11-2020, протиправною та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надати ОСОБА_1 дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї на підставі поданої 09.12.2019 заяви та пакету документів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1

відповідач:

- Головне управління Національної поліції в Тернопільській області місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Мартиць О.І.