Справа № 640/18926/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ №640/18926/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях м. Києва»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
проскасування рішення
встановив:

Комунальне підприємство «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях м. Києва» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило суд:

- скасувати в повному обсязі рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого до Комунального підприємства «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях в м. Києва» застосовано: штраф у розмірі 6520,81 грн. за період з 22 жовтня 2013 року до 30 грудня 2014 року; штраф у розмірі 27780,97 грн. за період з 21 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року; пеню у розмірі 1810,55 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що не допускав несвоєчасної оплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ), а тому штраф застосований протиправно за відсутності події порушення, крім того позивачем сплачується ЄСВ у тому ж місяці, коли нараховується заробітна плата.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до АС «Податковий блок» штрафна санкція виникла за рахунок несвоєчасного перерахування ЄСВ у відповідності до вимог статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній заперечив проти доводів відповідача, наголосив на тому, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску може бути прийнято лише на підставі акту перевірки.

В той же час, представником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подано заяву про заміну відповідача, шляхом допущення правонаступництва, передбаченого статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві перебуває в процесі ліквідації, а його правонаступником є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19 червня 2019 року «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

30 липня 2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, як орган виконавчої влади.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє заяву представника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та замінює відповідача, шляхом допущення правонаступництва, передбаченого статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві його правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного соціального внеску від 10 липня 2019 року №, яке отримано позивачем 16 липня 2019 року.

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження вищезазначеного рішення до Державної фіскальної служби України, про що подав відповідну скаргу.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30 серпня 2019 року №139/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги, яке позивач отримав 02 вересня 2019 року, рішення від 10 липня 2019 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною восьмою статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У такому випадку вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

При цьому, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє доводи позивача щодо винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску виключно на підставі акту перевірки.

В той же час, по суті оскаржуваного рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, згідно з частиною восьмою статті 9 Закону №2464 за загальним правилом платники ЄСВ зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

У розумінні пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 цього ж закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Підпунктом 1 пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

У спірних правовідносинах позивач ініціював переказ коштів протягом операційного дня поточного місяця, у якому виплачувалась заробітна плата, що підтверджується витягами руху коштів по рахунку позивача за відповідні періоди, що є належним доказом підтвердження факту сплати ЄСВ не пізніше 20 числа наступного місяця.

За правилами частини десятої статті 9 Закону №2464 днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли платник ЄСВ має обгрунтовані очкування та розумні сподівання на оплату ЄСВ у той же календарний день, на операційну тривалість якого припадає ініціювання переказу коштів.

Як указано у пункті 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску податковий орган застосовує до платника штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи змістом належних норм права та приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення, адже у спірних правовідносинах позивач вчасно сплачував ЄСВ, чим підтверджується обставина достатнього обсягу коштів на рахунку платника.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами статей 72-78, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання вимог частини другої статті 19 Конституції України, позаяк обставини події неповно, діяння платника кваліфікував неправильно, унаслідок чого міра застосованої юридичної відповідальності не узгоджується із характером, змістом та наслідками діяння платника.

Отже, у спірних правовідносинах допущені владним суб`єктом порушення спричинили настання негативних наслідків, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

У зв`язку з вище наведеним суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Комунального підприємства «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях м. Києва» задовольнити.

2. Скасувати в повному обсязі рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого до Комунального підприємства «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях в м. Києва» застосовано: штраф у розмірі 6520,81 грн. за період з 22 жовтня 2013 року до 30 грудня 2014 року; штраф у розмірі 27780,97 грн. за період з 21 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року; пеню у розмірі 1810,55 грн.

3. Стягнути на користь Комунального підприємства «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях м. Києва» (01601, м. Київ, вулиця Б Хмельницького, 3А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко