Справа № 522/21716/19
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/522/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.

представника позивача ОСОБА_1 - Андрушкевич Т.Д.

представника відповідача - Хлистуна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської , Начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Р.К. про скасування постанови № 447/19 від 06.06.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської , Начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Р.К. про скасування постанови № 447/19 від 06.06.2019 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 ст.96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 5950 гривень.

В позовні заяві ОСОБА_1 посилається на те, що постанова № 447/19 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2019року підлягає скасуванню, оскільки винесена всупереч вимогам чинного законодавства, а саме, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що вона здійснює експлуатацію самочинно збудованого рибальського будинку (надалі будинок) загальною площею 138,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , тобто допустила порушення ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Факт самочинного будівництва будинку відповідачем встановлено у зв`язку із відсутністю інформації щодо реєстрації документів, які б засвідчили прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Даний висновок був зроблений не зважаючи на існування реєстрації 03.08.2017 р. її права власності на спірний будинок. Реєстрація права власності була здійснена відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., тому не було необхідності вводити в експлуатацію будинок побудований до 05.08.1992 р. оскільки законом це не передбачено, що також вбачається з положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Позивач посилається не те, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України , право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, даний об`єкт являється об`єктом нерухомого майна, а не об`єктом будівництва, оскільки будівні роботи не проводяться. Враховуючи дані обставини у відповідача були взагалі відсутні підстави здійснення заходів державного архітектурно -будівельного контролю на об`єкті, що підтверджується і положенням ч.1 ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» . Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 02.10.2018р. у справі № 465/1461/16-а.

Крім того, оскаржену постанову ОСОБА_1 не отримувала, про що свідчить відсутність її підпису на повідомленні, постанова була винесена у її відсутність, що суперечить вимогам ст. 277-2 КУпАП, де зазначено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пунктом 3 частини 1 статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду , що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20.05.2020року у справі № П/811/1657/16.

Наведене свідчить про допущення грубого порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого її було позбавлено права на захист, надання заперечення, докази її невинуватості, скористатися правом на правничу допомогу та іншими правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Про порушення свого права ОСОБА_1 дізналася лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 11.12.2019 р. її представником у відділі державної виконавчої служби, що підтверджується копією поданої заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання копій, тому пропущений строк на оскарження постанови вона вважає поважним та просить його поновити.

Представник відповідача надав суду відзив та письмові докази на спростування доводів позивача, що підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП. Відповідач зазначає, що позивач здійснила будівництво рибальського будинку за адресою : АДРЕСА_1 після 05.08.1992 року, оскільки виділ земельної ділянки в натурі відбувся у 1993 році та вказаний виділ не надавав право здійснювати будівництво на цій земельній ділянці. Надана позивачем довідка № 57 від 31.07.2017р., яка підтверджує рік побудови до 05.08.1992р., ставить під сумніви даний факт, оскільки остання видана через місяць після технічної інвентаризації , яка не містить відомостей щодо року побудови об`єкта. На підтвердження своїх доводів надав суду фото зі супутника поверхні землі за адресом об`єкту, які доводять, що об`єкт побудований з 2011 до 2014року. Проектну та дозвільну документацію на виконання будівельних робіт на момент перевірки не надано. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документу , який надає право на виконання будівельних робіт чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи наявні документи та факт виконання будівельних робіт, відповідно до вказаних норм будівельного законодавства, даний об`єкт вважається самочинним. За результатами проведеної перевірки, було встановлено , що позивач здійснила будівництво рибальського будинку без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено п.1ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 466.

Представник відповідача зазначив, що Управлінням було вжито вичерпних заходів щодо повідомлення позивача про дату на розгляд справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується копіями наданих повідомлень про відправлення на адресу позивача кореспонденції. Представник відповідача також вважає, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з позовом без поважних причин, та просить застосувати до позивача наслідки передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Представник позивача ОСОБА_1 -Андрушкевич Т.Д. брала участь у судових засіданнях, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними у справі документами та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Хлистун Р.В., взяв участь у судових засіданнях, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши усні пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю», на підставі наказу в.о. начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/1ДАБК від 02.01.2019 року та звернення фізичної особи на гарячу лінію 1545 про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства вх. № 01-17/144гл від 07.05.2019року, проведено позапланову перевірку будівництва дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_1 .

Згідно із направленням для проведення позапланової перевірки від 10.05.2019 року № 000877, строк проведення вказаної перевірки становить з 10.05. до 16.05.2019 року.

За результатами перевірки було складено акт № 000877 від 16.05.2019року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об?єкті будівництва рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_1, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 306/19 від 16.05.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення від 16.05.2019 року.

Представником Управління під час виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_1 Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», було встановлено, що позивачем, за зазначеною адресою розміщено трьохповерховий рибальський будинок, що підтверджується матеріалами фотофіксації. Будівельні роботи не проводяться. Об?єкт експлуатується.

З тексті протоколу зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу : 93981356 від 08.08.2017 року встановлено, що відповідно до довідки інженера щодо готовності об?єкта, серія та номер 57 виданої Приватним підприємством «Земельно-житловий центр «РЕСУРС» від 31.07.2017року; рішення про присвоєння адреси, серія та 158 виданого Громадською організацією « Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 01.08.2017року; довідки про зведення об`єкта, серія та номер 163 виданого Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 01.08.2017року; довідки щодо членства у Громадській організації, серія та номер 159 виданої Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» від 01.08.2017року; акту про відвід в натурі земельної ділянки виданого ГУА м. Одеси від 27.12.1993року; рішення органу місцевого самоврядування «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування» серія та номер 219 виданого виконавчим комітетом народних депутатів Одеської міської ради від 18.06.1992року державним підприємством «Одеський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою» Одеської області за гр. ОСОБА_1 зареєстроване за номером : 21776979 від 03.08.2017року право приватної власності на рибальський будинок загальною площею 138,6 кв.м., житловою площею 73,8 кв.м. розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

З матеріалів вбачається, що в ході проведення перевірки уповноваженою особою ОСОБА_1 надані та пред`явлені документи, які зазначені у витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У подальшому зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовилась.

Відомості щодо права власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робі і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо реєстрації документів, які б засвідчували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкт за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 здійснює експлуатацію самочинно збудованого рибальського будинку загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства , чим порушено ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011року»

Судом взято до уваги доводи позивача, про те, що відповідно до ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» перевірка може проводитися тільки під час підготовчих та будівельних робіт до набуття об`єктом будівництва статуту нерухомого майна в установленому порядку. Зважаючи на наявність витягу про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 можливість віднесення такого об`єкту до самочинного будівництва в силу його узаконення виключена. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об?єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладені у постанові від 02.10.2018р. по справі № 465/1461/16-а.

Крім того, як вбачається з положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи міститься надана відповідачем фото-фіксації об?єкта в підтвердження виявлених порушень, щодо побудови рибальського будинку після 05.08.1992року, а тому він є самочинно збудований та не введений в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства.

Однак, зазначені відповідачем докази судом не визнані без заперечливими, тому як якість зображення не дозволяє достеменно встановити проведення будівельних робіт на об`єкті, а тільки зміну його кольору з часом. Крім того, дана фото - фіксація не спростовує статусу об?єкта як нерухомого майна та наявності витягу про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на рибальський будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у позові зазначає, що про проведення перевірки їй не було відомо, копію постанови вона не отримувала, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти, де вбачається , що лист повернуто відправнику, а також відсутність підпису на повідомленнях які надані відповідачем до матеріалів справи як доказ про направлення кореспонденції на адресу ОСОБА_1 .. Судом встановлене, що зі змістом постанови вона ознайомилась лише після ознайомлення 11.12.2019 р. її представника з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується відповіддю з Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2020р. за №36761.

Таким чином, суд приймає доводи позивача щодо необізнаності її про проведення перевірки, про це свідчить відсутність її підпису на складених документах ( акт, протокол) та на повідомленнях про відправлення їй кореспонденції з боку відповідача, а для проведення фотофіксації об?єкта не потрібно надання доступу до нього, так як фотознімки були зроблені з вулиці, де вільний доступ. Тому судом встановлено, що ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з поважних причин.

Судом встановлено, що матеріали перевірки, в яких вказана дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення були відправлені позивачу, але позивачем не були отримані та повернуті відправнику, що підтверджується копією поштового відправлення та поштовим відстеженням за ним. Тобто, був порушений порядок повідомлення позивача про дату та місце розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Відповідно до Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995року № 244 ( у редакції постанови КМУ від 02.10.2013року № 735, далі Порядок № 244), цей порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності». Верховним Судом у постанові від 20.05.2020р. справа № П/811/1657/16 був сформульований висновок , відповідно до якого законодавство покладає обов?язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов?язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Представником відповідача поставлена під сумнів правомірність дії державного реєстратора щодо прийняття рішення та реєстрації права власності за ОСОБА_1 на рибальський будинок загальною площею 138,6 кв.м., житловою площею 73,8 кв.м. розташованого за адресою : АДРЕСА_1 на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 ( як об`єкт збудований до 1992 року, який не підлягає введенню в експлуатацію).

З цього приводу суд вказує, що правомірність дій державного реєстратора не є предметом спору та дослідження по даній справі, а тому суд оцінює обставини з підстав того, що рішення реєстратора та проведена реєстрація є діючими..

Разом з тим у п.71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного врядування може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене принцип належного врядування передбачає критерії, які слід з`ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість утручання держави в право на мирне володіння майном. Дотримання принципу належного врядування оцінюється одночасно з додержанням принципу пропорційності при тому, що немає точного, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Цей критерій більшою мірою оціночний та стосується суб`єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з`ясований у кожній конкретній справі на підставі безпосередньо встановлених обставин і фактів.

На підставі викладеного суд встановлює, що за наслідком виконання контролюючих функцій відповідачем, втручання держави у мирне володіння майном ОСОБА_1 шляхом накладення штрафу за експлуатацію нерухомим майном, яке на думку відповідача неправомірне зареєстроване державним реєстратором на праві власності а тому визнане відповідачем самочинно збудованим не відповідає принципу належного врядування та принципу пропорційності та свідчить про порушення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами позивача.

Відповідно до п. 21 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою КМ України від 06 квітня 1995 року N 244 Посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, відповідач виніс постанову № 447/19 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2019року без врахування наведених вище обставин.

Хоча п. 1 статті Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 Рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню, тому як по справі відсутні докази наявності у будь-яких діях чи встановленої бездіяльності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП.

У зв`язку з чим постанова № 447/19 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2019 року підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає не доведеними вимоги позивача щодо стягнення з Управління державного архітектурно-будівельної контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати у справі.

Згідно положень ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Тобто позивачем не сплачувався судовий збір.

Як передбачено ст. 132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 134 КАСУ, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано до суду не єдиного доказу на підтвердження зазначеної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 287-293 КУпАП ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельної контролю Одеської міської ради Начальника інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельної контролю Одеської міської ради Якименко Руслана Костянтиновича про скасування постанови №447/19 від 06.06.2019року по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2019р. № 447/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , за ч.8 ст. 96 КУпАП .

Закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У задоволенні позовних вимог відносно стягнення з Управління державного архітектурно-будівельної контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат у справі - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: А.В. Науменко

10.08.20