Справа № 560/1078/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1078/20

Головуючий у І інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

11 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Полонської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність, та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,58 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради Полонського району Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Полонської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2018 про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5800 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради.

Зобов`язано Полонську міську раду повторно внести на розгляд сесії ради заяву ОСОБА_1 від 02.11.2019 про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5800 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради, та вирішити її шляхом прийняття рішення відповідно до порядку, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Стягнуто на користь ОСОБА_1 840,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Полонської міської ради.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині обрання способу захисту порушеного права , позивач подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що у відповідача є визначений законом обов`язок розглянути заяву про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою та за результатами розгляду прийняти рішення про надання дозволу, або про відмову в його наданні. Однак, депутати міської ради не прийняли жодного рішення. Це є свідченням того, що відповідач умисно створює умови, які перешкоджають реалізації права щодо відведення земельної ділянки у власність. Зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву, суд дозволив подальше свавілля органу місцевого самоврядування. З огляду на викладене, скаржник вважає, що ефективним способом захисту порушеного права є лише ухвалення судового рішення про зобов`язання Полонської міської ради прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5800 га, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради , для ведення особистого селянського господарства.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Полонської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,58000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради.

Рішенням 63-ї сесії від 30.11.2018 №3 у п. 4.7 Полонська міська рада залишила заяву позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою без задоволення.

Вказане рішення сесії міської ради позивач оскаржив до суду.

Рішенням від 03.10.2019 у справі №560/1666/19 Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував пункт 4.7 рішення 63-ї сесії Полонської міської ради від 30.11.2018 №3 в частині залишення без задоволення заяви позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та зобов`язав Полонську міську раду повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5800 га та вирішити її відповідно до порядку, передбаченого вимогами Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі №560/1666-19 Полонська міська рада розробила проєкт рішення від 12.12.2019 №2 про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,58000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради.

Відповідно до протоколу поіменного голосування від 12.12.2019 81 чергової сесії Полонської міської ради з 25 присутніх депутатів «за» проголосувати 8 депутатів, «проти» - 2, «утримались» - 12, «не голосували» - 3, рішення не прийняте.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою потиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою, є протиправною.

Водночас, вказав суд у висновку, відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, протиправні дії відповідача, вчинені ним на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі №560/1666/19можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, рішення суду не виконано і питання щодо його примусового виконання позивачем не порушено.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17, від 23 липня 2020 року у справі № 661/89/17.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору (про зобов`язання Полонської міської ради повторно внести на розгляд сесії ради заяву ОСОБА_1 від 02.11.2019 про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5800 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великоберезнянської сільської ради, та вирішити її шляхом прийняття рішення відповідно до порядку, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. ) і між тими самим сторонами, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Суд також звертає увагу, що строк, передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справі № 560/1666-19 поважними, підлягає поновленню, зокрема, з огляду на закриття провадження у справі №560/1078/20 апеляційним судом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідними ст. ст. 238,240 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.