Справа № 200/7442/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

12 серпня 2020 р. Справа №200/7442/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» про забезпечення позову, подану в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановила:

11 серпня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» (далі - позивач, ТОВ «Лігос Бетон») до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області (далі відповідач, Управління Укртрансбезпеки в області), надісланий на адресу суду 06 серпня 2020 року, в якому позивач просив:

- скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в області від 10 грудня 2019 року № 081813 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на відсутність підстав для застосування до нього штрафу та порушення посадових осіб відповідача, допущені під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Одночасно з поданням позовної заяви ТОВ «Лігос Бетон» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просило застосувати заходи забезпечення позову, а саме зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 61250771 від 13 лютого 2020 року, відкритому Кальміуським відділом державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі постанови Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 10 грудня 2019 року № 081813, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо її оскарження.

Необхідність забезпечення позову ТОВ «Лігос Бетон» обґрунтовує тим, що подальше примусове виконання постанови відповідача, яка оскаржується в судовому порядку, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. До того ж вчинення певних виконавчих дій, зокрема накладення арештів на майно та банківські рахунки підприємства, може створити перешкоди у здійсненні ним своєї господарської діяльності.

Розглядаючи заяву ТОВ «Лігос Бетон» по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

П. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено, серед іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Ч. 2 ст. 151 КАС України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 150, 151 КАС України викладені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 826/16888/18.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних та юридичних осіб. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі № 640/13245/19.

За наслідками розгляду заяви ТОВ «Лігос Бетон» суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність спірної постанови, а також про те, що вона явно суперечить вимогам закону, порушує права або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Отже, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Підстави забезпечення позову, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, в даному випадку також відсутні.

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління Укртрансбезпеки в області від 10 грудня 2019 року № 081813 не призведе до закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу тощо. «Зупинення стягнення за виконавчим документом» не є тотожним «зняттю арешту з коштів чи майна боржника».

Позивачем не надані докази, які б свідчили, що на час звернення до суду з цією заявою, у виконавчому провадженні № 61250771 винесені постанови про арешт майна чи коштів ТОВ «Лігос Бетон».

Навіть у випадку вчинення таких виконавчих дій, забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, не призведе до зняття арешту, накладеного на кошти чи майно ТОВ «Лігос Бетон» як боржника у виконавчому провадженні.

З цих міркувань суд відхиляє аргументи позивача про необхідність забезпечення позову на тій підставі, що вчинення певних виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61250771 може створити перешкоди у здійсненні ТОВ «Лігос Бетон» його господарської діяльності.

З огляду на предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання скасування рішення суб`єкта владних повноважень, забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реального виконання судового рішення про задоволення позовних вимог (у разі його постановлення).

По-перше, навіть після звернення постанови, яка є предметом спору, до примусового виконання, позивач як боржник у виконавчому провадженні не позбавлений можливості порушити питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, визначеному ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

По-друге, у випадку задоволення позову та визнання протиправною і скасування постанови, яка є предметом спору, виникнуть передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для закінчення виконавчого провадження із застосуванням наслідків, визначених ст. 40 цього Закону.

Крім того, ТОВ «Лігос Бетон» матиме можливість звернутись за поверненням сплачених ним (стягнутих з нього) коштів з Державного бюджету України згідно із законодавством, зокрема відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2019 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» про забезпечення позову, поданої в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос Бетон» до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повний текст ухвали складений 12 серпня 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко