Справа № 817/13/16
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Рівне №817/13/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач) в якій просить: 1. Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит) «Найкращий від Миколая», № 026-17501-260215 від 26.02.2015 року, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк» на суму 3950 доларів США та по не включенню ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», № 026-17501-260215 від 26.02.2015 року; 2. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», № 026-17501-260215 від 27.02.2015 року на суму, що еквівалентна 3950 доларів США і нарахованих відсотків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 026-17501-260215 «Найкращий від Миколая» у доларах США. Згідно п. 1.2 договору загальна сума вкладу (депозиту) складає 3950 доларів США. Строк договору, відповідно до п. п. 1.3., 2.1. починається із моменту підписання і зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6. цього Договору, та по «27» травня 2015 р. включно і діє до 27 травня 2015 року, з моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. В день підписання Договору, на підтвердження його дії, 26 лютого 2015р., ОСОБА_2 були внесені кошти на кредитний рахунок вкладника банку № НОМЕР_1 , зазначений в п. 1.6. Договору, в сумі 3950 доларів США на що, банком було видано платіжне доручення за № 46543904 від 26 лютого 2015 року. Строк дії договору завершився 27 травня 2015 року. Відповідно до п. 1.10 Договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу зазначеного в п. 1.3. Договору (27 травня 2015 року) або в разі дострокового припинення дії Договору шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я вкладника. Однак, вказані кошти банком не виплачені. В подальшому відповідач віднесений до категорії неплатоспроможних, у зв`язку із чим було введено тимчасову адміністрацію та припинено нарахування відсотків по договору. Після завершення тимчасової адміністрації, 02 жовтня 2015 року Національним банком України прийнято Постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». На підставі вказаної Постанови НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень дирекції Фонду». Цим же рішенням повноваження ліквідатора банку, покладено на уповноважену особу Фонду Кадирова Владислава Володимировича. Отже, як стверджує позивач, у нього виникло право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу на суму еквівалентну вкладу 3950 доларів США та нарахованих відсотків за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом. Однак, звернувшись до банку, позивач дізнався, що він не включений до переліку вкладників на виплату відшкодування за вкладом № 026-17501-260215. Більше того, позивач дізнався про нікчемність договору на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач уважає такі дії уповноваженої особи протиправними у зв`язку із чим звернувся за захистом своїх прав до суду. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову в якому зазначає, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, па предмет виявлення договорів (правочинів), що с нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами Банку після 16.01.2015 року включно, зокрема і по договору з позивачем. У зв`язку із нікчемністю такого договору, позивач правомірно не був включений до Переліку вкладників ПАТ «Дельта банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач відповідь на заперечення не подав.

Позовна заява надійшла до суду 06.01.2016.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Гломбу Ю.О.

11.01.2016 ухвалою суду відкрито провадження у справі.

11.01.2016 ухвалою суду закінчено підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

05.02.2016 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, а також письмові заперечення на позовну заяву.

11.03.2016 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

11.03.2016 ухвалою суду провадження у даній справі зупинено.

Відповідно до розпорядження Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 № 114, та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Комшелюк Т.О.

19.06.2020 ухвалою суду провадження у справі поновлено, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 12.08.2020 о 09:30год.

12.08.2020 ухвалою суду частково задоволено клопотання відповідача про закриття провадження у справі та закрито провадження у даній адміністративній справі в частині позовних вимог.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні. Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач про причини неприбуття суд не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не подавав.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З врахуванням наведених норм права та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта у даному спорі, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом встановлено наступні обставини:

26 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 026-17501-260215 «Найкращий від Миколая» у доларах США

Згідно п. 1.2 ч. 1 договору, загальна сума вкладу (депозиту) складає 3950 доларів США.

Строк договору, відповідно до п. п. 1.3 ч. 1, п. 2.1 ч. 2, починається з моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6. цього Договору та по «27» травня 2015 р. включно.

Відповідно по п. 1.8 ч. 1 Договору, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього Договору.

У разі, якщо в день укладання сторонами цього Договору, вкладник не здійснив перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений.

Додатковою угодою № 1 до договору № 026-17501-260215 від 26 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 26 лютого 2015 року, який є невід`ємною частиною основного Договору та діє протягом терміну його дії, внесені зміни до п. 1.8 статті 1 Договору. Зокрема, п. 1.8 ст. 1 Договору викладений у наступній редакції: «1.8. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами нього Договору не буде здійснено зарахування/ перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений.».

В день підписання Договору та додаткової угоди до Договору, на підтвердження його дії, 26 лютого 2015р., ОСОБА_2 здійснений переказ коштів на кредитний рахунок вкладника банку № НОМЕР_1 зазначений в п. 1.6. Договору, в сумі 3950 доларів США на що, банком, було видано платіжне доручення за № 46543904 від 26 лютого 2015 року.

Строк дії договору завершився 27 травня 2015 року.

Відповідно до п. 1.10 ст. 1 Договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу зазначеного в п. 1.3. Договору (27 травня 2015 року), або в разі дострокового припинення дії цього Договору. Вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я вкладника в установі Банку.

По закінченню строку дії договору, вклад на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий вкладником зарахований не був. Доказів дострокового припинення дії цього Договору сторонами суду не надано і судом не встановлено.

02 березня 2015 року Правління Національного банку України постановою № 150 віднесло АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду рішенням від 02 березня 2015 року № 51 в АТ «Дельта Банк» запровадила тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року та призначила уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк».

Наказом тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» від 29 травня 2015 року № 408 призначено здійснення перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452).

Наказом тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» від 16 вересня 2015 року № 813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» вирішено застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних, та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу.

Відповідно до витягу з реєстру договорів Додатку № 1 цього наказу, під порядковим номером 1894 значиться Договір № 026-17501-260215 від 26.02.2015, ПІБ клієнта - ОСОБА_1 , дата закінчення договору 27.05.2015 на суму 3950 доларів США.

Листом від 23.09.2015 року № 8821/1782, Тимчасова Адміністрація АТ «Дельта Банк», на звернення позивача повідомила останнього про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 026-17501-260215 від 26.02.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , згідно до пункту 7 частини З статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

02 жовтня 2015 року Національний банк України прийняв постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк». Того ж дня виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

З 08 жовтня 2015 року Фонд розпочав виплату вкладникам АТ «Дельта Банк» коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів.

22 червня 2020 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1183 від про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк».

Відповідно до зазначеного рішення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» з 24 червня 2020 року призначено Матвієнка Андрія Анатолійовича.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 4452-VI).

Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

На підставі частин першої та другої статті 6 зазначеного Закону, в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

За змістом частин першої та другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нормами статті 27 Закону № 4452-VI установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема:

- уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалося вище, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

Згідно із частинами першою та другою статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012р. за № 1548/21860 (в редакції, чинній на час виникнення спору), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників (пункт 6 розділу ІІІ Положення).

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду Переліку та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого Переліку до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого Переліку Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому уповноважена особа наділена повноваженнями на формування Переліку з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Суд звертає увагу на те, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу з походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 826/21555/15 (провадження № 11-429апп19), від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а (провадження № 11-886апп18), від 27 лютого 2019 року у справі № 826/9960/15 (провадження № 11-1403апп18).

Відповідно до частини другої статті 37, частин другої та четвертої статті 38 Закону № 4452-VI, уповноважена особа протягом дії тимчасової адміністрації зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону, та повідомити сторони за договорами про нікчемність цих договорів і вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Станом на дату укладення між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу, частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначала, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без установлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним узяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

На підставі наведених вище положень статей 37 та 38 Закону № 4452-VI, уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком установити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом спричиняють застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.

Як встановлено судом, за результатами перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) ПАТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, уповноважена особа повідомила позивача про нікчемність правочину щодо перерахування грошових коштів у загальній сумі 3950 доларів США від ОСОБА_2 з підстав, передбачених пунктом 7 частини третьої статті 38 указаного Закону.

Проте зі змісту цієї норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може застосовуватися до договору, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_3 , оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу, а також банк не взяв на себе зобов`язань, внаслідок яких він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Суд стверджує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договору банківського рахунку та здійснення транзакції ПАТ «Дельта Банк» щодо зарахування суми коштів на особовий рахунок позивача, останній отримав перевагу стосовно інших вкладників банку, та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

Відповідно до статті 1062 ЦК України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншою особою.

Ураховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача, тому такі вимоги належать до задоволення в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, суд зауважує, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не обслуговується в Державній казначейській службі і не має відкритих рахунків. В зв`язку із цим, судовий збір слід стягнути із Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на наведену норму права, на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 872,96грн відповідно до квитанції № 14689414 від 24.12.2015, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту), № 026-17501-260215 від 26 лютого 2015 року.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельта Банк» включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту), № 026-17501-260215 від 26 лютого 2015 року на суму, що еквівалентна вкладу 3950 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) доларів США і нарахованих відсотків.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Січових Стрільців, 17, ), судовий збір в сумі 872,96грн (вісімсот сімдесят дві гривні, 96коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 );

2) Відповідач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб(01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, 38, ).

Повний текст рішення складений 12 серпня 2020 року.

Суддя Т.О. Комшелюк