Справа № 160/7098/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 серпня 2020 року Справа №160/7098/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву, яке подано по справі №160/7098/20 за позовною заявою Головного управлінню ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 277 311, 84 грн.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/7098/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/7098/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

31 липня 2020 р. до суду надійшла заява представника відповідача (адвокат Кім Ганна Володимирівна) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування даної заяви представник відповідача зазначила, що станом на 31.07.2020 р. ОСОБА_1 не отримано копії позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу, у зв`язку з чим відповідач не має змоги подати відзив до суду. Так заявник зауважила, що на думку відповідача розгляд даної справи має здійснюватись за правилами загального позовного провадження із викликом сторін, оскільки відповідач не погоджується із вимогами щодо стягнення з нього заборгованості, не отримував жодних податкових повідомлень-рішень щодо нарахування податкових зобов`язань й вважає за необхідне надавати особисті та через представника пояснення і заперечення після отримання копії позову з додатками.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд заяви здійснюється у перший робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не встановлений порядок вирішення клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження й щодо продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву, тому розгляд вказаного клопотання представника відповідача за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Пунктом 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються Кодексом адміністративного судочинства України (ч. 5 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (ч. 3 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно частини 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи за правилами загального провадження, заявник у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Водночас, зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення підготовчого засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Більш того, вимоги позивача не підпадають під визначення щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, оскільки не відноситься до справ передбачених ч. 4 ст. 12 та ч. 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України та характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Слід зазначити, що у відповідності до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 9 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

З наведеного слідує, що пояснення сторін, надані в ході судових засідань, їх виступи в ході судових дебатів, не є доказами в розумінні приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи.

Також, суд звертає увагу заявника, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження жодним чином не позбавляє права учасників справи на подання письмових пояснень, доказів та доведення їх переконливості перед судом.

Зокрема, відповідач має можливість надавати пояснення, міркування, аргументи щодо суті позову та процесуальних питань у заявах, що визначені главою 1 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг та характер доказів у справі, склад учасників процесу, суд доходить висновку, що клопотання представника відповідача у даній частині не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву по справі №160/7098/20, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 5 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Згідно з частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України -встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на викладені заявником у клопотанні обставини щодо неподання відзиву у строк, суд вважає поважною причину пропуску такого строку та з метою об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи, вважає за можливе продовжити відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення поданого клопотання.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 79, 121, 162, 166, 241, 243, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи №160/7098/20 в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Клопотання представника відповідача про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву по справі №160/7098/20 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк подачі відзиву на позовну заяву на десять днів з дня вручення даної ухвали.

Згідно ч. 3 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Боженко