Справа № 200/1702/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 р. Справа№200/1702/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 23.03.2015 по 01.08.2019 із розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. № 450, у розмірі, що не перевищує виплати: в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в 1,5 рази; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 23.03.2015 по 01.08.2019, із розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в 1,5 рази.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час проходження ним військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 23.03.2015 по 01.08.2019 йому не виплачувалася грошова компенсація на піднайом (найом) житла, незважаючи на наявність підстав для надання такої компенсації та подання ним відповідного рапорту. Передумовою невиплати наведеної компенсації стала нездача позивачем жилого приміщення квартири у АДРЕСА_1 . Позивач зауважив, що зазначена квартира не є службовою, отримувалася ним у постійне користування, а тому невиплата відповідачем грошової компенсації за піднайом житла є протиправною. Крім цього, із врахуванням кількості членів сім`ї позивача 4 особи, наведене житлове приміщення в будь-якому випадку не відповідає мінімальним нормам забезпечення житлом, що визначені Житловим кодексом України.

До судового засідання позивач не з`явився, в наданих до суду заявах просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В наданому відзиві відповідач зазначив, що Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, що затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 450 від 26.06.2013 відповідні зміни, які б передбачали його розповсюдження на військовослужбовців Прикордонної служби України внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 288 від 26.04.2017, до внесення зазначених змін положення цього порядку не поширювалися на військовослужбовців Державної прикордонної служби. Крім цього, у 2017 році кошторисом державної прикордонної служби не передбачалося бюджетних призначень на виплату зазначеної грошової компенсації, виплату компенсації розпочато у січні 2018 року на підстав наказу адміністрації прикордонної служби № 703-аг від 16.12.2017.

Абзацом 2 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 передбачено, що грошова компенсація не здійснюється у разі нездачі службового приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України або населених пунктів, на території яких органи влади тимчасово не здійснюють повноважень в повному обсязі. Оскільки позивач не здав виділене йому житлове приміщення - окрему 1 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яку йому виділено на підставі протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 14.0.32002 № 104, підстави виплати йому грошової компенсації відсутні.

У наданій до суду відповіді на позов позивач заперечив щодо доводів відповідача про те, що військовослужбовці державної прикордонної служби набули право на отримання компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень, після набуття чинності постановою № 288 від 26.04.2017, зазначив, що статтею 21 Конституції України закріплено, що всі люди є вільними та рівними у своїй гідності та правах, а тому не може бути в одних військовослужбовців більше привілеїв ніж в інших. Позивач зауважив, що в порушення ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач під час проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 ані житловим приміщенням ані грошовою компенсацією за житлове приміщення не забезпечувався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 05.03.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою від 07.04.2020 судом витребувані додаткові документи з Маріупольської міської ради та Військової частини НОМЕР_2 , справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27.04.2020. Підготовче судове засідання відкладалося на 14.05.2020, 09.06.2020. Ухвалою від 09.06.2020 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.07.2020. Ухвалою від 09.07.2020 судом витребувані додаткові документи від Військової частини НОМЕР_1 . 10.07.2020 судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху через пропуск позивачем строку звернення до суду. Ухвалою від 27.07.2020 поновлено строк звернення до суду із позовом, продовжено розгляд адміністративної справи та призначено судове засіданні на 10.08.2020.

Через неявку сторін до судового засідання, суд з урахуванням ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, чинній з 02.04.2020 по 16.07.2020 включно, строк розгляду справи продовжувався на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX, який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.02.2002 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 20.01.2005 та серії НОМЕР_5 від 12.05.2011 позивач одружений, має двох дітей.

В період з 01.08.2014 по 31.07.2019 позивач проходив військову службу в Східному регіональному управління Державної прикордонної службі України на підставі контракту від 23.06.2014 року (т. 1 арк. справи 37-40). Відповідно до припису командира військової частини НОМЕР_6 Маріупольського загону морського охорони Державної прикордонної служби України № 4 від 23.03.2015 позивачу запропоновано з 23.03.2015 вибути у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса, для подальшого походження військової служби (т. 1 арк. справи 12). Наказом командира 23 Загону морської охорони Східного регіонального управління державної прикордонної служби № 51-ос від 23.03.2015 позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (т. 1 арк. справи 13).

Відповідно до довідки Одеського загону морської охорони № 30/598 від 23.07.2015 позивач перебуває на військовій службі в Одеському загоні морської охорони Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 1979 р.н., доньки ОСОБА_3 2005р.н. та Дарина 2011 р.н. (т. 1 арк. справи 17). Відповідно до довідки Виконкому Кілійської міської ради Одеської області про склад сім`ї від 28.07.2015 № 10279 до складу сім`ї ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 входять 3 особи: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 арк. справи 16).

07.02.2018 (дата реєстрації) позивач надав рапорт про виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла, в рапорті позивач зазначив про наявність в нього трьох членів сім`ї (т. 1 арк. справи 171).

Згідно протоколу засідання комісії з визначення розміру виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців Одеського згону морської охорони компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень за жовтень 2018 року № 10 від 15.11.2018 за наслідком розгляду рапорту позивача № 190 від 07.02.2018 поставлено на голосування комісії звернення до адміністрації Державної прикордонної служби щодо надання роз`яснень можливості виплати грошової компенсації за наявних документів, які надав капітан 2 рангу ОСОБА_1 та після отримання роз`яснень повторно розглянути питання надання компенсації. На даний час виплати компенсації не здійснювати на підставі абз. 3 пункту 6 Порядку № 450 у зв`язку із наявністю постійної однокімнатної квартири у АДРЕСА_1 житловою площею 18,52 кв.м. Відповідно до протоколу 7 членів комісії з 9 проголосували проти цієї пропозиції, 2 члена комісії утрималися.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з наказу командира 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби № 317-ос від 01.08.2019 ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас Збройних сил України наказом начальника регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 18.07.2019 № 146-ос відповідно до пункту а пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», виключено зі списків особового складу та військового забезпечення (т. 1 арк. справи 14).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2012-XII від 20.12.1991, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. Наведений абзац 5 частини 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зазначеній редакції викладений Законом № 2288-VIII від 08.02.2018, що набрав чинності 21.03.2018.

Чинна до внесення змін редакція абзацу 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачала отримання компенсації за піднайом житла військовослужбовцями, що проходять військову службу за контрактом та мала наступний зміст: у разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Відповідно до положень пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою КМУ від 03.08.2006 року № 1081 в редакції Постанови КМ N 1160 від 27.12.2018, що набрав чинності 03.01.2019, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. У разі відсутності службового житлового приміщення у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - в сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Військовослужбовці офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, у разі відсутності службового житлового приміщення розміщуються в гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - в сімейних гуртожитках. У разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. N 450.

До внесення змін Постановою КМУ N 1160 від 27.12.2018 пункт 2 Порядку № 1081 передбачав, що військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднаймання (наймання) житлового приміщення у встановленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень" від 26.06.2013 № 450 передбачено виплату грошової компенсації за піднаймання (наймання) житлового приміщення особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.

Постановою КМУ № 288 від 26.04.2017, що набрала чинності 12.05.2017 внесено зміни до постанови щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень. Зокрема, її дію поширено на військовослужбовців Державної прикордонної служби.

Пунктом 2 цієї постанови передбачено, що грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, виплачується щомісяця в розмірі, який не перевищує: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 рази.

Грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця (пункт4 Постанови № 450).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 450 грошова компенсація не виплачується: у разі наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством; нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття особи офіцерського складу, зазначеної у пункті 1 цього Порядку, у закордонне відрядження разом із сім`єю.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та прийнятих на її виконання нормативно-правових актів держава зобов`язалась забезпечувати військовослужбовців житловими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, а тому виплата грошової компенсації за піднайом житла військовослужбовцю є похідним обов`язком держави, який випливає з факту незабезпечення військовослужбовця належним приміщенням.

Втім, як вбачається з редакції абзацу 5 статті 12 цього Закону України чинної до внесення змін Законом № 2288-VIII від 08.02.2018, що набрав чинності 21.03.2018, надання грошової компенсації за піднайом житла не передбачалося для військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом.

Частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовуються для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оскільки до внесення змін до абзацу 5 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведена стаття передбачала обов`язок держави забезпечення житлом військовослужбовців, у тому числі тих, що проходять службу за контрактом, при визначенні наслідків незабезпечення житлом військовослужбовця за контрактом, суд вважає за можливе застосувати за аналогією положення цієї статті, що передбачають можливість отримання грошової компенсації за піднайом житла військовослужбовцями неконтрактної форми проходження військової служби.

Під час визначення Порядку нарахування та виплати грошової компенсації за піднаймання (наймання) житлового приміщення, визначення її розміру суд застосовує положення Постанови Кабінету Міністрів України "Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень" від 26.06.2013 № 450.

Пунктом 6 Порядку № 450 від 26.06.2013 однією з підстав невиплати грошової компенсації визначено нездачу службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби. За змістом наданого відповідачем відзиву нездача позивачем службового житла однокімнатної квартири по АДРЕСА_2 за попереднім місцем проходження військової служби визначена підставою невиплати грошової компенсації за піднаймання (наймання) житлового приміщення.

Під час надання оцінки правомірності застосування у спірних правовідносинах п. 6 Порядку № 450 від 26.06.2013 суд виходить із наступного.

11.03.2002 позивач отримав ордер на житлове приміщення серії КО № 003226 на зайняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_4 . Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 12.04.2018 № 721-251 ОСОБА_1 утримувану ним житлову площу окрему постійну 1-кімнатну квартиру по АДРЕСА_1 не здав квартирно-експлуатаційному органу Донецького прикордонного загону.

Статтею 6 Житлового кодексу УРСР в редакції, чинній на час отримання позивачем квартири згідно ордеру передбачалося, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири (ст. 118 Житлового кодексу УРСР).

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ст. 122 Житлового кодексу УРСР).

Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 визначено порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними. Пунктами 3 та 5 цього положення передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень. Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 16 Порядку службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса.

Пунктом 21 встановлено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення.

Як вбачається з ордеру від 13.02.2002 № 003226, за формою згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984, його видано на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 56/2 від 20.02.2002 та списку військової частини НОМЕР_2 .

Згідно протоколу спільного засідання командування військової частини та житлової комісії, протоколу засідання житлової комісії від 21.01.2002 квартиру АДРЕСА_4 закріплено за ОСОБА_1 . Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 56/2 від 20.02.2002 «Про затвердження списків надання житлової площі у знов побудованих будинках» затверджені списки з надання 45 квартир в будинку АДРЕСА_5 . Відповідно до витягу з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2002 № 104 квартиру АДРЕСА_4 (однокімнатну, житловою площа 18,52 кв.м., загальна площа 35,62 кв.м.) розподілено як постійну ОСОБА_1 (т. 1 арк. справи 121). Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 16.04.2020 будинок АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_6 цього будинку не перебувають на обліку у військовій частині як службове житло.

Отже, наявні в матеріалах справи документи свідчать про отримання позивачем квартири АДРЕСА_4 як постійне, а не службове житло, вселення до цього приміщення здійснювалося на підстав ордеру, за формою затвердженою Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984, а не Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37, зазначене приміщення не обліковується у Військовій частині НОМЕР_2 як службове.

Враховуючи наведене та ненадання відповідачем будь-яких документів, які б свідчили про те, що квартира АДРЕСА_4 , якою володіє позивач є службовим житлом суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу грошової компенсації за піднайом житла та їх невідповідність Порядку № 450.

Пунктом 4 Порядку № 450 встановлено, що грошова компенсація має виплачуватися починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця. Рапорт позивача про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла зареєстрований 07.02.2018 (т. 1 арк. справи 171), з огляду на що грошова компенсація підлягає виплаті з цієї дати до дня виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Із врахуванням пункту 3 Порядку № 450 та кількості членів сім`ї позивача розмір грошової компенсаціє має визначатися в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та має збільшуватися в 1,5 рази.

Беручи до уваги встановлення під час розгляду справи відсутності підстав для невиплати позивачу грошової компенсації за піднайом (найм) житла за період з 07.02.2018 по 01.08.2019, невиплата цієї компенсації відповідачем свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, та зобов`язання виходячи з розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року із збільшенням в 1,5 рази за період з 07.02.2018 по 01.08.2019.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судового збору відсутні.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, за період з 23.03.2015 по 01.08.2019, виходячи з розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в1,5 рази та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 23.03.2015 по 01.08.2019, виходячи з розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 р. № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в 1,5 рази, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла, за період з 07.02.2018 по 01.08.2019, виходячи з розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в 1,5 рази.

Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 07.02.2018 по 01.08.2019, виходячи з розрахунку визначеного пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, у розмірі, що не перевищує виплати в інших населених пунктах, а саме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року та з урахуванням наявності трьох членів сім`ї, у зв`язку із чим зазначені компенсація збільшується в 1,5 рази.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

Військова частина НОМЕР_1 (відповідач) адреса: АДРЕСА_8 , .

Суддя А.С. Михайлик