Справа № 360/525/20
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року справа №360/525/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р. у справі № 360/525/20 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повний текст складено 06.04.2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просив визнати бездіяльність протиправною та стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік в сумі 7397,00 грн.; визнати бездіяльність протиправною та стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2019 рік в сумі 7966,00 грн.; зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу недоотриману суму грошової компенсації за невикористану основну та додаткову оплачувану відпустки за 2019 в сумі 5124,23 грн; зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 37742,92 грн; визнати бездіяльність протиправною та стягнути з відповідача на користь позивача винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період часу з 07.11.2015 по 27.01.2016 у сумі 15474,19 грн; визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення на користь позивача за період часу з 07.11.2015 по 31.10.2017; стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2019 по час вирішення вказаного спору у розмірі 569,60 грн. за кожен день затримки (а.с. 1-8).

В обґрунтування позову зазначив, що 09.12.2019 позивач був звільнений на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Згідно розрахункового листа за грудень 2019 року нарахувань щодо виплати компенсацій за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 (13 діб) та 2019 рік (14 діб) не проводилось. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки відповідачем грубо проігноровано вимоги статті 24 Закону України «Про відпустки» 505/69 від 15.11.1996, якою передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Вважає, що відповідач неправильно розрахував та виплатив грошові кошти за компенсацію невикористаної основної відпустки за 2019 рік на суму 3416,09 грн. та неправильно нарахував суму одноразової грошової допомоги, яка повинна складатися з 50% місячного грошового забезпечення. Крім того, винагорода за безпосередню участю в АТО позивачу в період часу з 07.11.2015 по 27.01.2016 відповідачем нарахована та виплачена не була. Під час проходження служби та на час звільнення відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, що на думку позивача є протиправним.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік, протиправною. Стягнено з Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік в сумі 7943,00 грн. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму грошової компенсації за невикористану основну оплачувану відпустку за 2019 в сумі 4592,09 грн. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 46741,80 грн. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення на користь позивача за період часу з 07.11.2015 по 31.10.2017.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності, яка полягає в невиплаті винагороди за безпосередню участю в Антитерористичній операції за період часу з 07.11.2015 по 27.01.2016, протиправною та стягнення винагороди за безпосередню участю в Антитерористичній операції за період часу з 07.11.2015 по 27.01.2016 у сумі 15474,19 грн; стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2019 по час вирішення вказаного спору у розмірі 569,60 грн. за кожен день затримки відмовлено (а.с. 148-155).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами п.8 розділу ІІІ Порядку №260, відповідно до якого, виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції. Отже, позивач не має права на грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік, адже виплаті підлягає компенсація за невикористану відпустку саме в році звільнення. Наголошує, що суд для визначення середньоденного грошового забезпечення взяв невідповідну суму, що включає і грошове забезпечення і компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки, а спеціальним законодавством поліцейських встановлено виключно таке: виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення поліцейського на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення поліцейського станом на день звільнення на 30 календарних днів. Тобто, висновок суду щодо віднесення довідки про грошове забезпечення на день звільнення позивача до неналежного доказу, є безпідставним і необґрунтованим. Крім того, суд першої інстанції невірно розрахував суму належної позивачу одноразової грошової допомоги, взявши до розрахунку суму, яка включає як грошове забезпечення позивача за 9 днів служби, так і індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за відпустку. Також зазначає, що зміни до Порядку №1078 в частині розповсюдження його дії і на поліцейських було внесені шляхом доповнення абзацу п`ятого п. 2 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських» відповідно до постанови КМУ від 18.10.2017 №782 «Про внесення зміни до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Зміни до постанови набрали чинності 24.10.2017. Тобто, до внесення відповідних змін до Порядку, був відсутній механізм здійснення обрахування індексації саме для поліцейських, а отже у Департаменту були відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 роки (а.с. 161-169).

Під час апеляційного розгляду позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

За приписами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно з довідкою від 24 жовтня 2018 року № 501 ОСОБА_1 є особою яка має статус внутрішньо переміщеною особи (а.с. 12).

Відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.11.2015р. позивач з 02.07.2001 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 09.12.2019 в Національній поліції України (а.с. 54).

Згідно із довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 22.05.2018 № А-13198 ОСОБА_1 в період з 21.08.2014 по 07.11.2015, 07.11.2015 по 27.01.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 17.11.2015 №321, від 05.01.2016 № 5, від 02.03.2016 № 62 (а.с. 63).

Згідно витягу з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019 № 411 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 з 09.12.2019 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з виплатою компенсації за 28 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 14 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році (а.с. 55).

Відповідно до довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України б/д та б/№ грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення складає: оклад - 2600,00 грн, звання - 2000,00 грн, вислуга 40 % - 1840,00 грн; надбавка за спецпроходження служби 60 % - 3864,00 грн; премія - 3105,93 грн (а.с. 101).

Відповідно до довідок Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 20.12.2019 за № 414 та від 02.01.2020 за № 433 грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2019 року - 21893,87 грн, за жовтень 2019 року - 17372,87 грн, за листопад 2019 року - 17372,87 грн, за 9 днів грудня 2019 року - 18330,12 грн. (а.с. 121-122).

Згідно довідки від 16.03.2020, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України стосовно ОСОБА_1 про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), грошове забезпечення позивача за вересень 2019 року - 21893,87 грн, за жовтень 2019 року - 17372,87 грн, за листопад 2019 року - 17372,87 грн, за 9 днів грудня 2019 року - 24588,00 грн (а.с. 126).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ) проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 92 Закону №580-VІІІ поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону №580-VІІІ встановлено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно частини 10 статті 93 Закону №580-VІІІ за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Отже, відповідно до Закону не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація.

Згідно частини другої статті 94 Закону №580-VІІІ порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України №580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідно до вимог Закону №580-VІІІ та Порядку №260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення.

Крім того, згідно із п. 12 ст.12 Закону № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон №504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно дост. 16-2 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Тобто, зазначені вище норми фактично встановлюють право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

На переконання колегії суддів, в рамках правовідносин у справі, яка переглядається судом, пріорітетному застосуванню підлягають саме норми Закону № 3551-ХІІ, які не обмежують право особи-учасника бойових дій на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 07 травня 2020 року по справі № 360/4127/19.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції зазначає, що при звільненні поліцейського учасника бойових дій позивача, він мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2018-2019 роках додаткову відпустку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплаті компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Оскільки право позивача на компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Відповідно до довідки відповідача №414 від 20.12.2019, грошове забезпечення позивача за 12 місяців перед звільненням склало 203 439,22 грн., а саме: січень 2019 року - 15423,85 грн., лютий 2019 року - 15519,38 грн., березень 2019 року - 15592,34 грн., квітень 2019 року - 13576,35 грн., травень 2019 року - 15489,91 грн., червень 2019 року - 16200,91 грн., липень 2019 року - 21214,88 грн., серпень 2019 року - 15451,87 грн., вересень 2019 року - 21893,87 грн., жовтень 2019 року - 17372,87 грн., листопад 2019 року - 17372,87 грн., грудень 2019 року - 18330,12 грн.

Середньоденна сума грошового забезпечення позивача становить 557,36 грн. (203 439,22 грн. / 365 днів)

Таким чином, компенсація за невикористану додаткову відпустку за 2018 рік складає 7803,04 грн. (557,36 грн. х 14 днів).

Суд першої інстанції, задовольняючи в цій частині позов, стягнув з відповідача кошти, розраховуючи одноденний розмір грошового забезпечення шляхом ділення розміру грошового забезпечення 18330,12 грн. на 30 календарних днів, що дорівнює 611 грн., не застосував зазначені вище принципи, тому в цій частині рішення підлягає зміні.

Щодо доводу апелянта, що суд першої інстанції для визначення середньоденного грошового забезпечення взяв невідповідну суму, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" №393 від 17 липня 1992 року військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 23 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі - Наказ № 260), поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому пунктом 3 розділу І Наказу № 260 визначено, що до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відносяться підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер.

Отже, зі змісту наведених норм слідує, що одноразова грошова допомога при звільненні нараховується з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням підвищень посадового окладу, надбавок, доплат, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Матеріалами справи підтверджується, що для обчислення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні взято до розрахунку його грошове забезпечення станом на день звільнення (грудень 2019 року), а саме: оклад - 2600,00 грн, звання - 2000,00 грн, вислуга 40 % - 1840,00 грн; надбавка за спецпроходження служби 60 % - 3864,00 грн; премія - 3105,93 грн, всього - 13409,93 грн., що підтверджується довідкою Департаменту захисту економіки Національної поліції України (а.с. 101).

Відповідно розрахункового листа за грудень 2019 року Департаменту захисту економіки Національної поліції України, вихідна допомога ОСОБА_1 складає 127394,34 грн. (а.с. 68).

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні нарахована у розмірі 127394,34 грн. - (13409,93 грн. х 50% х 19 роки).

Таким чином, позивачу проведено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Індексація доходів передбачена окремою постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", відповідно до якої підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Таким чином, індексація не є видом грошового забезпечення поліцейського та відповідно до вимог пункту 23 розділу І Наказу № 260 не враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Наказу № 260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, грошова компенсація за невикористану відпустку є одноразовою компенсаційною виплатою, яка не входить до структури грошового забезпечення поліцейського і відповідно до вимог пункту 23 розділу І Наказу № 260 не враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги позивача Департамент захисту економіки Національної поліції України діяв на підставі, у межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а відтак підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 37742,92 грн. відсутні.

Щодо доводу апелянта, що до внесення відповідних змін до Порядку №1078, був відсутній механізм здійснення обрахування індексації саме для поліцейських, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою і п`ятою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі також - Закон № 1282-ХІІ) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із пунктом 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078) встановлено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку №1078).

Так, пунктом 6 Порядку № 1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що до внесення відповідних змін до Порядку, був відсутній механізм здійснення обрахування індексації саме для поліцейських, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р. у справі № 360/525/20 - змінити.

Абзац третій резолютивної частини викласти у наступній редакції: Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2018 рік в сумі 7803,04 грн. (сім тисяч вісімсот три грн. 04 коп.).

Абзац п`ятий резолютивної частини Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р. у справі № 360/525/20 - виключити.

Абзац сьомий доповнити словами: та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 37742,92 грн.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р. у справі № 360/525/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць