Справа № 160/2273/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року Справа № 160/2273/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. .
26.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «АРДЕН» (далі - ТОВ «АРДЕН») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач вважає висновки податкового органу про порушення ним вимог податкового законодавства такими, що не відповідають дійсності та не підтверджуються відповідними доказами, а відповідно податкове повідомлення-рішення - противоправним.
Ухвалою суду від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Від представника відповідача 25.03.2020 надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення видано у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.
У судове засідання сторони не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними доказами. 21.07.2020 представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ТОВ "АРДЕН" подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за січень 2019 року (вх. від 22.02.2019 № 16014672), у якому заявлене бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку в сумі 114 117,00 грн.
Так, відповідно до висновків акту на підставі податкової звітності платника з ПДВ за січень 2019 року встановлено, що ТОВ «АРДЕН» розрахунок суми бюджетного відшкодування - 114117,00 грн. зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями про придбанню на території України товарів (робіт, послуг) у обсягах, що значно перевищують обсяг реалізації та/або пере виставлення кінцевому споживачу.
Відповідно до Додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за січень 2019 року, період виникнення від`ємного значення з ПДВ, задекларованого до бюджетного відшкодування, -грудень 2018 року.
Втім, відповідно до даних податкової звітності платника з ПДВ за грудень 2018 сума від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) та від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) - відсутня.
Результат розрахунків за вказаний звітний податковий період є позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), що сплачується до державного бюджету (рядок 18) - «196171».
Разом з цим, платником податків в Таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів та або до Державного бюджету України» Додатку 3 у графі «Постачальник (індивідуальний податковий номер)» зазначено платника податків, який не формує податковий кредит ТОВ "АРДЕН" грудня 2018 року, а суми ПДВ по операціях з зазначеним платником віднесено до складу податкового кредиту січня 2019 року.
Крім того, ТОВ "АРДЕН" у відповідному службовому полі рядка 19.1 податкоовї звітності з ПДВ за січень 2019 року зазначено, що «сума, обчислена відповідно до п.200.4 ст. 200 розділу V Кодексу на момент подання декларації» складає «-» грн.
Таким чином, перевіркою встановлено арифметичні та методологічні порушення при заповненні ТОВ "АРДЕН" податкової звітності з ПДВ за січень 2018 року, які призвели до неправомірного визначення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ на рахунковий рахунок, а саме платником заявлено до бюджетного відшкодування суми ПДВ по періодах, за результатами яких відсутнє від`ємне значення з податку.
Актом камеральної перевірки встановлено порушення ТОВ "АРДЕН" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування по податковій звітності за січень 2019 року на 114 117 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем не ставляться під сумнів господарські операції за наслідками яких сформовано від`ємне значення, спрямоване Позивачем на отримання бюджетного відшкодування.
Зокрема Відповідачем не встановлено фактів формування фіктивного або не підтвердженого податкового кредиту.
Єдиним зауваженням стосовно обсягу сформованого податкового кредиту та від`ємного значення з ПДВ, в рамках якого було заявлено суму бюджетного відшкодування, стало встановлення завищення платником податків від`ємного значення з ПДВ за лютий 2019 року на суму 114 117,00 грн., у зв`язку з включенням до податкового кредиту вищезазначеної суми за податковою накладною, що зареєстрована з порушенням строку, тобто відображення в складі податкового кредиту не за тим податковим періодом (періодом складення, а не періодом фактичної реєстрації).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ визначено ст. 200 ПК України.
Відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з підпунктом "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Пунктом 200.7 ст. 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду та враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах і податковому періоді), що передують (передує) звітному.
Отже, право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та строком давності у 1095 днів. При цьому отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.
Матеріалами справи підтверджується, що Позивачем при наданні контролюючому органу декларації за грудень 2018 року до складу податкового кредиту помилково була включена податкова накладна № 3 від 28.12.2018 р. на загальну суму 684 705,60 грн., в т.ч. ПДВ - 114 117,60 грн. від постачальника ТОВ «ІТЕКС».
Помилка виникла в результаті не своєчасної реєстрації податкової накладної постачальником ТОВ «ІТЕКС». Вказана помилка була виявлена Позивачем самостійно, та виправлена поданням 08.02.2019 р. уточнюючого розрахунку.
Крім того, сума завищеного податкового кредиту була перерахована до бюджету, нарахована та сплачена фінансова санкція.
Далі податковий кредит, про який йдеться, був правомірно включений до податкового кредиту січня 2019 р.
Таким чином, на суму оплати ПДВ у розмірі 114 117,60 грн. виникла переплата. Так як у січні 2019 р. мали місце також імпортні операції, сума переплати на спеціальному ПДВ-рахунку та сума рядка 21 декларації виявилася надто значною для Позивача, і було прийняте рішення про бюджетне відшкодування.
Однак, при заповненні додатку 3 Розрахунок суми бюджетного відшкодування помилково був вказаний період дати податкової накладної, замість дати реєстрації цієї накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Проте, суд зазначає, що така помилка не впливає на сутність податкових відносин з бюджетного відшкодування, оскільки за даних обставин не може бути підставою для позбавлення платника податків права на податкове відшкодування.
Крім того, як зазначалося вище, підприємством самостійно нарахована та сплачена фінансова санкція при перерахуванні до бюджету суми завищеного податкового кредиту після подання 08.02.2019 р. уточнюючого розрахунку. Це свідчить, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача будуть двічі застосовані санкції за одне порушення, що є неприйнятним.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.
Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи приписи частини другої статті 5 КАС України, суд може захистити право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позовні вимоги, заявлені у цій справі, спрямовані на повернення позивачу з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ. Разом з тим, як вже було зазначено судом, отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про повернення суми бюджетного відшкодування, а суд не може на власний розсуд користуватися правами суб`єктами господарювання та визначати йому суму бюджетного відшкодування, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає ці вимоги передчасними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази протиправної бездіяльності відповідача щодо сплати позивачу спірної суми бюджетного відшкодування з ПДВ.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст.139, 243-245, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко