Справа № 640/21155/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2020 року м. Київ № 640/21155/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаМіністерства оборони України, Київській міський військовий комісаріат
про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування п. 2 протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код ЄДР: 00034022), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

визнати протиправним та скасувати п. 2 протоколу № 58 від 08.06.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у розмірі 750-прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є дружиною полковника ОСОБА_2 .

24.04.2018 звернулася із заявою до Київського міського військового комісаріату про виплату їй одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 .

Пояснює, що до заяви нею було додано всі необхідні документи, що передбачені п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та пунктом 4.6 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям І соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530.

Однак, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.06.2018 №58 їй було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що її чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті не був військовослужбовцем.

Разом з тим, позивачка наголошує на протиправності такої відмови та пояснює, що її чоловік, наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 28.11.2005 № 751 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я. Наказом начальника Національної академії оборони України (по стройовій частині) від 07.12.2005 № 244 з 07.12.2005 виключений зі списків особового складу академії, та направлений для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату. З 27.04.2015 по 05.05.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення низхідної ободової кишки T4NXM0 .... З 25.05.2015 по 05.06.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення селезінкового вигону ободової кишки». З 20.07.2015 по 07.08.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення (помірно диференційована аденокарцинома) селезінкового вигону ободової кишки селезінкового вигону ободової кишки. З 26.02.2016 визнаний інвалідом війни 2 групи та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Причиною смерті є рак низхідної ободової кишки.

Додає, що згідно протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 1801 від 23.06.2017 травма ОСОБА_2 , яка в подальшому призвела до розвитку «Раку низхідної ободової кишки», що стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим, за твердженням позивачки, їй належить виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 750-прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю її чоловіка, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відтак, позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.
Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з наказу начальника Національної академії оборони України від 07.12.2005 №244 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 18.05.2017 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на що, за словами відповідача, на момент смерті ОСОБА_2 не був військовослужбовцем, а смерть настала через 12 років після звільнення, що значно перевищує строки встановлені ч. 1 та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з огляду на що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомогли у зв`язку із смертю чоловіка, з огляду на що наголошує на безпідставності заявлених позовних вимог.

При цьому, представник відповідача додає, що позивачка просить стягнути з Міністерства оборони України суму одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, що, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України, перевищує сто прожиткових мінімумів, а відтак повинна розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Позиція третьої особи.
Третя особа Київський міський військовий комісаріат надіслав до суду пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Разом з тим, вказані пояснення не беруться судом до уваги, зважаючи на те, що в порушення вимог, передбачених ч. 10 ст. 44 КАС України, такі пояснення не скріплені власноручним підписом уповноваженої особи комісаріату.

Процесуальні дії, вчинені у справі.
Ухвалою від 17.12.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 15.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами.

Встановлені судом обставини.
У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються, а матеріалами справи підтверджуються, зокрема, свідоцтвом про одруження від 25.01.2003 (том 1 а.с. 13), що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що наказом Міністра оборони України від 28.11.2005 № 751 полковника ОСОБА_2 , заступника начальника кафедри організації зв`язку, автоматизованих систем управління та радіотехнічного забезпечення авіації факультету підготовки фахівців Повітряних Сил, звільненого у запас за пунктом 67, підпунктом «б» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з правом носіння військової форми.

Наказом начальника Національної академії оборони України (по стройовій частині) від 07.12.2005 № 244 ОСОБА_2 , 07.12.2005 виключено зі списків особового складу академії, всіх видів забезпечення та направлено на зарахування на військовий облік до Солом`янського районного в м. Києві військового комісаріату.

Як видно з виписного епікризу № 9863 (том 1 а.с. 21) ОСОБА_2 з 27.04.2015 по 05.05.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення низхідної ободової кишки T4NXM0....

Відповідно до виписного епікризу № 11965 (том 1 а.с. 22) ОСОБА_2 з 25.05.2015 по 05.06.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення селезінкового вигону ободової кишки».

Згідно з виписного епікризу № 16718 (том 1 а.с. 23) ОСОБА_2 з 20.07.2015 по 07.08.2015 перебував на стаціонарному лікуванні ГВМКЦ «ГВКГ» МО України, діагноз «Злоякісне новоутворення (помірно диференційована аденокарцинома) селезінкового вигону ободової кишки селезінкового вигону ободової кишки. З 26.02.2016 визнаний інвалідом війни 2 групи

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (том 1 а.с. 15) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Згідно з довідкою про причину смерті від 19.05.2017 (том 1 а.с. 25) причиною смерті є рак низхідної ободової кишки.

При цьому, відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 23.06.2017 № 1801) (том 1 а.с. 18) травма (довготривала дія джерел електромагнітних полів ЕМП 1978-1984) полковника у відставці ОСОБА_2 , яка в подальшому призвела до розвитку «Раку низхідної ободової кишки», що стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і підтверджено довідкою про причину смерті № 253, виданою 18.05.2017 Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 Солом`янського району у м. Києві Травма, і причина смерті, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
24.04.2018 ОСОБА_1 (позивачка) звернулася із заявою (том 1 а.с. 36) до Київського міського військового комісаріату про виплату їй одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.06.2018 № 58 (том 1 а.с. 37) ОСОБА_3 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_4 на день смерті не був військовослужбовцем.

Листом від 17.07.2018 № ВСЗ/1703 Київський міський військовий комісаріат повідомив позивачку про те, що до Департаменту фінансів Міністерства оборони України комісаріатом направлено документи позивачки щодо розгляду правомірності виплати їй одноразової грошової допомоги, як дружині померлого полковника запису ОСОБА_2 . Повідомлено, що 08.06.2018 відбулося засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за результатами якого комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги.

Позивачка, вважаючи рішення про відмову у призначені та виплаті їй одноразової грошової допомоги протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Так, відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Разом з тим, відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16 1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16 1 цього Закону.

Тобто, зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а.

Натомість визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону. Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, Закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Пунктом 9 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975, у редакції чинній на момент виникнення права на момент призначення виплати одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Як вже було зазначено судом, наказом Міністра оборони України від 28.11.2005 № 751 полковника ОСОБА_2 , заступника начальника кафедри організації зв`язку, автоматизованих систем управління та радіотехнічного забезпечення авіації факультету підготовки фахівців Повітряних Сил, звільненого у запас за пунктом 67, підпунктом «б» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, з правом носіння військової форми.

Наказом начальника Національної академії оборони України (по стройовій частині) від 07.12.2005 № 244 ОСОБА_2 , 07.12.2005 виключено зі списків особового складу академії, всіх видів забезпечення та направлено на зарахування на військовий облік до Солом`янського районного в м. Києві військового комісаріату.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (том 1 а.с. 15) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. При цьому, відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 23.06.2017 № 1801) (том 1 а.с. 18) травма (довготривала дія джерел електромагнітних полів ЕМП 1978-1984) полковника у відставці ОСОБА_2 , яка в подальшому призвела до розвитку «Раку низхідної ободової кишки», що стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і підтверджено довідкою про причину смерті № 253, виданою 18.05.2017 Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 Солом`янського району у м. Києві Травма, і причина смерті, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

В той же час, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17 поняття «проходження військової служби» та «виконання обов`язків військової служби» не є тотожними, оскільки виконання обов`язків військової служби здійснюється під час проходження військової служби.

Тобто, визначення «під час проходження військової служби» є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби.

Відтак висновки відповідача відносно того, що позивач не має права на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, смерть якого настала у зв`язку з отриманням травми, яка в подальшому призвела до розвитку «Раку низхідної ободової кишки», є помилковим, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом:

1) визнання протиправним та скасування п. 2 протоколу № 58 від 08.06.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, чим охоплюються і вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні одноразової допомоги, що (останнє) і є формою реалізації спірного рішення
та

2) зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 750-прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

При цьому, варто наголосити, що обраний спосіб захисту, щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В той же час, суд звертає увагу позивача на те, що належною реалізацією захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення (його частини), яке у свою чергу поглинає протиправність дій суб`єкта владних повноважень щодо такої відмови і не надає будь-якого іншого (додаткового) захисту на відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Що ж стосується доводів відповідача відносно того, що позивачка просить стягнути з Міністерства оборони України суму одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, що, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України, перевищує сто прожиткових мінімумів, а відтак повинна розглядатися за правилами загального позовного провадження, то суд вважає вказані доводи відповідача недоречними, оскільки, по-перше, позивачка просила суд саме зобов`язати відповідача вчинити дії щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а не стягнути відповідну суму коштів, по-друге, відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; по-третє, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке втілено у формі протоколу № 58 від 08.06.2018, не є рішенням на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору його відшкодування позову не проводиться.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати п. 2 протоколу № 58 від 08.06.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код ЄДР: 00034022) призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 750-прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного 2017 року, у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін