Справа № 300/2417/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2417/19 пров. № А/857/6061/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року, головуючий суддя - Біньковська Н.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії при нарахуванні пенсійного забезпечення особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 13, 49, 50, 51, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати здійснити із 12 листопада 2019 року перерахунок і виплату пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідачем, в порушення вимог частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не здійснено перерахунок і виплату пенсії за віком як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку. Позивач зазначав, що його стаж складає 43 роки 1 місяць та 1 день, що відповідачем визнається, а тому має право на надбавку до пенсії за понаднормовий стаж - 23 роки, однак, відповідачем нараховано надбавку за понаднормовий стаж 18 років, а решту не враховано. Вважав, що щомісячно недоотримує 2 770,24 грн. пенсії. Стверджував, що призначення пільгової пенсії відбулось за Законом України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і застосування окремих положень цього Закону допускається лише в тих межах, які не суперечать спеціальному Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що він має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку, оскільки пенсія йому призначена відповідно до цього Закону, відтак висновки суду попередньої інстанції є помилковими.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.7), з 1992 року отримує пенсію.

За заявою від 15.01.2018 року про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розпорядженням №138101 від 24.01.2018 року здійснено перерахунок пенсії та призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (шифр пенсії 101). Загальний стаж складає 43 роки 1 місяць 1 день. Припинено виплату пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи (шифр пенсії 325).

12.11.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, відповідно до якої просив здійснити з 01.05.2019 року розрахунок його пенсії з врахуванням частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу. Навів розрахунок доплати (а.с. 11).

Листом від 26.11.2019 року №1518/І-15 відповідач повідомив позивача, що йому призначена пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Навів розмір і складові призначеної пенсії. Зазначив, що Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема пункт 2 статті 56 цього Закону викладено в новій редакції. Звернув увагу, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутня довідка про заробітну плату, яка відповідає нормам статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, обчислити розмір пенсійної виплати за нормами пункту 2 статті 27 Закону №1058-ІV немає можливості. Вказав на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії згідно статей 56, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.13).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за віком позивачу призначена не на умовах частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на умовах частини 1 статті 27 цього Закону, відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті передбаченого частиною 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

З 01.01.2004 року набув чинності Закон №1058-IV, ч. 2 ст. 27 якого встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Пунктом 13 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Законом № 796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Разом з тим, порядок перерахунку пенсій Законом № 796-XII не визначений, а тому за аналогією закону застосовуються положення Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дана розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

При цьому, з 01.01.2004 року з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону №796-ХІІ без врахування положень Закону №1058-IV є неможливим. І навпаки - застосування окремих положень Закону №1058-IV не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії норм Закону №796-ХІІ.

Отже, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону №796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № К/9901/684/17.

Обставини справи свідчать про те, що позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом №796-ХІІ.

Водночас, з 11.10.2017 року набув чинності Закон № 2148-VIII, яким ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до ст. 57 Закону № 796-ХІІ обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону № 1058-IV. У разі обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Отже, описані зміни до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, на думку колегії суддів, стосуються лише порядку обчислення фактичного середньомісячного заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у зв`язку із понаднормовим страховим стажем.

Також колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу призначена до внесення змін у ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом № 2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017 року, тому такі зміни не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Закон № 2148-VIII не має зворотної дії в часі.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії за кожен рік роботи понад встановлений ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний такий рік роботи.

Однак, матеріалами підтверджено, підставою для відмови в проведенні перерахунку пенсії стало те, що в матеріалах пенсійної справи відсутня довідка про заробітну плату, яка відповідає нормам ст. 57 Закону № 796-ХІІ, відтак обчислити розмір пенсійної виплати за нормами п. 2 ст. 27 Закону №1058- IV немає можливості.

Як встановлено ст. 57 Закону № 796-ХІІ у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, у разі відсутності довідки про середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії відповідач фактично позбавлений можливості обчислити розмір пенсійної виплати за нормами п. 2 ст. 27 Закону №1058-IV, відтак правомірно відмовив у такому перерахунку з наведеної вище підстави.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак не надав належної оцінки обставинам справи, а тому оскаржене рішення суду слід змінити, змінивши його мотивувальну частину наведеними вище мотивами відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №300/2417/19 - змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 11.08.2020 року.