Справа № 300/1019/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2020 р. справа № 300/1019/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.02.2020 за №8 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень, а також зобов`язання повернути зайво утримані суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 18.05.2020 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду) про визнання протиправним та скасування рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень, а також зобов`язання повернути зайво утримані суми пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення приписів пункту "а" частини 1 статті 16, статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з березня 2020 року утримує кошти з розрахованої позивачу пенсії у розмірі 20% від суми пенсії. Так, згідно доводів позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за результатами проведення звірки бази даних пенсійних виплат, прийнято рішення від 10.02.2020 за №8 про стягнення із позивача сум пенсії, виплачених надміру, за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень, оскільки відповідачем встановлено одночасну виплату надбавки за непрацездатних членів сім`ї (дітей) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (його дружині). Однак позивач заперечує вказану обставину, так як в період з 11.09.2015 по 29.02.2020 ОСОБА_2 надбавку до пенсії на утримання неповнолітніх дітей фактично не отримувала, адже весь цей час отримувала пенсію в мінімальному розмірі, без додаткового нарахування та виплати надбавки на дітей, що підтверджується довідками Калуського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 23.03.2020 за №1141 та №1142. Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать чинному законодавству, так як відсутні будь-які зловживання з його боку як пенсіонера, в наслідок яких могло б мати місце надмірна виплата йому пенсії. Всі кошти, які виплачувались органом пенсійного фонду, нараховано правомірно на підставі достовірних документів. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.05.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.28-29).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №0900-0802-8/9920 від 05.06.2020, який надійшов на адресу суду 15.06.2020 із відповідними письмовими доказами (а.с.39-43, 44-83). Останній не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що позивачу з 11.09.2015 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 4 103,50 гривень, в тому числі: основний розмір пенсії 40% грошового забезпечення 2 345,58 гривень (5 863,96*40%), надбавка за непрацездатних членів сім`ї (2-ох неповнолітніх дітей) 1 077,00 гривень (537,00*2), надбавка за проживання в гірській місцевості 683,92 гривень. Після проведення чергових перерахунків пенсії позивача у листопаді 2016 року, грудні 2017 року, квітні 2018 року, квітні 2019 року, її розмір змінювався і становив: 4 170,70 гривень (надбавка за 2-ох неповнолітніх дітей - 1 130,00 гривень), 4 557,10 гривень (надбавка за 2-ох неповнолітніх дітей - 1 452,00 гривень), 5 794,66 гривень (надбавка за 2-ох неповнолітніх дітей - 1 452,00 гривень), 4 950,46 гривень (надбавка за 1-ну неповнолітню дитину - 748,50 гривень). З 01.03.2020 позивачу проведено наступний перерахунок у зв`язку із зменшенням кількості утриманців. Після проведення перерахунку розмір пенсії позивача становив 4 052,26 гривень, у складову якої не включена надбавка за неповнолітню дитину. Згідно доводів відповідача у лютому 2020 року було проведено звірку бази даних ПВП ДКГ ("Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян") військових пенсіонерів та бази даних ППВП ("Програма призначення та виплати пенсій"), за результатами проведення якої встановлено, що надбавка за непрацездатних членів сім`ї виплачувалась одночасно позивачу і його дружині - ОСОБА_2 . Відповідач зазначив, що ОСОБА_2 з 05.04.2013 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої на момент призначення становив 894,00 гривень з урахуванням надбавки за 2-ох неповнолітніх дітей у розмірі 300,00 гривень, свідченням чого є протокол №2622 від 26.06.2013. За період з 13.05.2014 по 01.08.2016 ОСОБА_2 була працевлаштована, у зв`язку із чим раніше призначена надбавка їй не виплачувалась. В подальшому, з 02.08.2016 ОСОБА_2 отримувала надбавку за непрацездатних членів сім`ї, до 01.04.2019 на двох утриманців, а з 01.04.2019 на одного утриманця, що також підтверджується розпорядженнями та розрахунками пенсії від 24.11.2018 та від 05.08.2019. А тому, на переконання відповідача, позивач безпідставно стверджує про не отримання його дружиною надбавки за непрацездатних членів сім`ї. У зв`язку із вказаним Головне управління ПФУ в області прийнято рішення від 10.02.2020 за №8 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру ОСОБА_1 . Відповідач, посилаючись на вимоги частини 3 статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" і статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вказав на правомірність таких дій органу пенсійного фонду, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, ОСОБА_1 15.06.2020 направив на електронну адресу суду, після чого 17.06.2020, через канцелярію, подав суду додаткові письмові пояснення (а.с.112-115, 119-120). Згідно вказаних пояснень орган пенсійного фонду у відзиві на позов самостійно підтвердив, що на момент призначення позивачу пенсії його дружина не отримувала надбавки за неповнолітніх дітей. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 у період з 13.05.2014 по 01.08.2016 була працевлаштована і надбавки не отримувала, відповідачем виведено переплату за період, коли така надбавка дружині не виплачувалась. Окрім того, як відзначив позивач, ОСОБА_2 встановлено пенсію у мінімальному розмірі і жодних надбавок і доплат понад встановлений розмір мінімальної пенсії їй не виплачувались. На переконання позивача, відповідач в свою чергу мав можливість вивести переплату саме ОСОБА_2 , однак таких дій не вчинив.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, додаткових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та починаючи з 11.09.2015 отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Наведене підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи заявою про призначення пенсії від 08.10.2015, витягом із наказу про звільнення від 10.09.2015 за №17о/с дск, поданням про призначення пенсії від 15.10.2015 за №11249, грошовим атестатом №10, протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 01.11.2015 (а.с.54, 56-57, 58, 59, 60).

Так, відповідно до протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 за № (МВС) від 01.11.2015 (а.с.54), грошове забезпечення для обчислення пенсії становило: посадовий оклад - 1 150,00 гривень, оклад за військове звання - 130,00 гривень, процентна надбавка за вислугу років 30% - 384,00 гривень, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 4 199,96 гривень, в тому числі: надбавка за умови режимних обмежень - 15%, надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 50%, надбавка за виконання особливо важливих завдань - 50%, та премія - 80%.

Таким чином, основний розмір пенсії позивача становив 40% грошового забезпечення у розмірі 2 345,58 (5 863,96х40%), а також підвищення до пенсії: надбавка до пенсії за непрацездатного члена сім`ї - дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 537,00 гривень, надбавка до пенсії за непрацездатного члена сім`ї - дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 537,00 гривень, надбавка за проживання у гірській місцевості - 683,92 гривень. Загальний розмір пенсії ОСОБА_1 становив 4 103,50 гривень (а.с.54).

В листопаді 2016 року, у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму, позивачу проведено перерахунок пенсії, в результаті проведення якого розмір його пенсії становив 4 170,70 гривень, а саме: основний розмір пенсії 40% грошового забезпечення - 2 345,58 гривень, надбавка за непрацездатних членів (2 неповнолітніх дітей) - 1 130,00 гривень (565,00х2); надбавка за проживання в гірській місцевості - 695,12 гривень (а.с.67).

З 01.12.2017 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , після чого розмір такої пенсії становив 4 557,10 гривень, в тому числі: основний розмір пенсії 40% грошового забезпечення - 2 345,58 гривень; надбавка за непрацездатних членів (2 неповнолітніх дітей) - 1 452,00 гривень (726,00х2); надбавка за проживання в гірській місцевості 759,52 гривень (а.с.68).

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято постанову за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі по тексту також - Постанова №103).

Керуючись Постановою №103, Ліквідаційною комісією Управлінням Міністерства внутрішніх з справ України в Івано-Франківській області 20.03.2018 видано довідку за №1935/8-18 про розмір грошового забезпечення позивача, за прирівняною посадою поліцейського начальника відділу, чергової частини апарату ГУНП до посади на день звільнення із служби начальника чергової частини управління оперативної служби УМВС України в Івано-Франківській області, за змістом якої посадовий оклад позивача становив - 3 100,00 гривень, оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) - 2 200,00 гривень, надбавка за стаж служби (35%) - 1 855,00 гривень, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 465,00 гривень та премія (10,79%) - 822,20 гривень (а.с.71).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі вказаної довідки про розмір грошового забезпечення, з 01.05.2018 проведено ОСОБА_1 відповідний перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2016 (а.с.69), за наслідками якого розмір пенсії останнього склав 5 794,66 гривень з урахуванням надбавки за непрацездатних членів (2 неповнолітніх дітей) - 1 452,00 гривень (726,00х2).

В подальшому, у зв`язку із досягненням дочкою ОСОБА_4 18-річного віку, відповідачем з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії позивача, за наслідками якого розмір пенсії становив 4 950,46 гривень, в тому числі: основний розмір пенсії 40% грошового забезпечення - 3 376,88 гривень, надбавка за непрацездатних членів (1 неповнолітня дитина) - 748,50 гривень, надбавка за проживання в гірській місцевості 825,08 гривень (а.с.72).

З 01.03.2020 ОСОБА_1 проведено наступний перерахунок пенсії у зв`язку із зміною сімейного стану (зменшенням кількості утриманців). Після проведення перерахунку розмір пенсії становив 4 052,26 гривень, в тому числі: основний розмір пенсії 40% грошового забезпечення - 3 376,88 гривень, надбавка за проживання в гірській місцевості - 675,38 гривень (а.с.73).

Як відмітив відповідач у відзиві на позов, у лютому 2020 року було проведено звірку бази даних "Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян (військових пенсіонерів)" та бази даних "Програма призначення та виплати пенсій", за результатами проведення якої відповідачем встановлено одночасну виплату надбавки за непрацездатних членів сім`ї позивачу і його дружині - ОСОБА_2 (а.с.42).

А саме, згідно доводів (пояснень) відповідача з посиланням на розпорядження та розрахунки пенсії від 24.11.2018 та від 05.08.2019 (а.с.44-45, 46-47, 48-49, 50-51, 52), ОСОБА_2 в період з 05.04.2013 (день призначення пенсії) по 13.05.2014, і з 02.08.2016 по 01.04.2019 призначено надбавку за двох неповнолітніх дітей, а з 01.04.2019 за одну неповнолітню дитину.

За наслідками проведеної звірки баз даних пенсійних виплат, відповідачем встановлено переплату позивачу сум пенсії за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень, здійснивши відповідний розрахунок (а.с.74-75).

У зв`язку із вказаними обставинами 10.02.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №8 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру саме із ОСОБА_1 (а.с.77). Відповідно до вказаного рішення підлягають стягненню з пенсії позивача 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача про стягнення сум пенсії, виплачених надміру від 10.02.2020 за №8, зважаючи на відсутність порушень чи зловживань з його сторони, відсутність факту фактичної виплати аналогічної надбавки на дітей його дружині за спірний період, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV) визначено поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 23-1 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 за №565-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (стаття 1-1 Закону №2262-ХІІ).

Згідно із частиною 2 статті 1 Закону №2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

За приписами частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1 і 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), за приписами пункту "а" частини 1 статті 16 Закону №2262-ХІІ, нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

При цьому, згідно пункту "а" частини 4 статті 30 Закону №2262-ХІІ непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

З наведених правових норм слідує, що непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, зокрема, дітей які не досягли 18 років нараховується надбавка, при цьому за наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Досліджуючи доводи позивача про протиправність дій відповідача за наслідками проведення звірки бази даних "Призначення та виплата пенсій деяким категоріям громадян (військових пенсіонерів)" і бази даних "Програма призначення та виплати пенсій" та визначення переплати позивачу сум пенсії за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень, у зв`язку із одночасною виплатою надбавки за непрацездатних членів сім`ї (двох доньок) позивачу і його дружині, суд виходить із наступного.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється дружиною позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження, виданого 12.09.2000 Голинською сільською радою Калуського району Івано-Франківською області (а.с.63).

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у період до ІНФОРМАЦІЯ_4 мали на утриманні двох неповнолітніх дітей (доньок): ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а з ІНФОРМАЦІЯ_4 - одну неповнолітню дитину - ОСОБА_5 (зворотній бік а.с.11, а.с.64)

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 з 05.04.2013 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується протоколом про призначення пенсії №2622 від 26.06.2013 (а.с.53).

На момент призначення ОСОБА_2 пенсії, її розмір становив: пенсія за віком - 674,29 гривень, доплата до прожиткового мінімуму (894,00 гривень) - 219,71 гривень, доплата за понаднормовий стаж - 53,94 гривень (8 років). Загальний розмір пенсії за віком 947,94 гривень. Розмір пенсії по інвалідності (III група 50%) - 473,97 гривень, надбавка за непрацездатного члена сім`ї - 150,00 гривень, надбавка за непрацездатного члена сім`ї - 150,00 гривень. Розмір призначеної пенсії становив 894,00 гривень (а.с.53).

Виходячи із змісту протоколу №2622 від 26.06.2013 про призначення ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, останній з 05.04.2013 визначено у загальному розмірі пенсії надбавку за двох непрацездатних членів сім`ї в розмірі 300,00 гривень.

Згідно доводів позивача, ОСОБА_2 в період з 13.05.2014 по 01.08.2016 була працевлаштована і відповідно призначена надбавка їй не виплачувалась.

Вказана обставина не заперечується і визнається органом пенсійного фонду.

Разом з тим, як уже зазначалось судом, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності з 11.09.2015, та згідно заяви-зобов`язання від 08.10.2015 (а.с.62), останньому, як непрацюючому пенсіонеру, який мав на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, призначено та виплачувалась надбавка до виповнення дітьми 18-ти річного віку.

Як свідчить наявна в матеріалах справи копія довідки №5029 від 06.10.2015 ОСОБА_2 станом на 06.10.2015 не перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Калуської РДА та їй не призначено допомогу (а.с.65).

Беручи до уваги встановлені обставини та те, що позивачу надбавка за непрацездатних членів сім`ї призначена в період, коли дружина позивача була працевлаштована, а отже таку надбавку не отримувала, суд вважає правомірним призначення відповідачем та виплату ОСОБА_1 спірної надбавки у період з 01.09.2015 по 01.08.2016.

Більше того, суд констатує відсутність з боку позивача зловживань чи подання до органу пенсійного фонду при призначенні пенсії (у вересні 2015 року) недостовірної чи неправдивої інформації, яка б вплинула на невірне обчислення складових і розміру пенсії ОСОБА_1 .

Вказана обставина відповідає вимогам пункту "а" частини 1 статті 16 Закону №2262-ХІІ, яка передбачає виплату спірної надбавки тільки одному з пенсіонерів в сім`ї, у разі наявності двох і більше пенсіонерів, на утриманні яких перебувають, зокрема, неповнолітні діти.

В частині доводів відповідача щодо одночасної виплати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 надбавки за непрацездатних членів сім`ї в період з 02.08.2016, то суд зазначає слідуюче.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність прийнятого рішення від 10.02.2020 за №8 про стягнення із позивача сум пенсії, виплачених надміру, посилається на розпорядження №16474 від 03.06.2020 та розрахунки пенсії від 24.11.2018 і від 05.08.2019, згідно яких ОСОБА_2 02.08.2016 отримувала надбавку на дітей до 18 років в загальному розмірі 300,00 гривень (на двох утриманців), а з 01.04.2019 в розмірі 150,00 гривень (на одного утриманця) відповідно до підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (а.с.44-45, 46-47, 48-49, 50-51).

Так, згідно підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 1 вересня 2008 року непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Судом уже зазначалось, що ОСОБА_2 визначено надбавку за неповнолітніх дітей з моменту призначення їй пенсії - 05.04.2013 до часу працевлаштування на роботу - 13.05.2014, про що свідчить розпорядження №161474 від 05.06.2020, згідно якого 13.05.2014 здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки (а.с.52).

Припинення виплати надбавки ОСОБА_2 за непрацездатних членів сім`ї в період з 13.05.2014 по 01.08.2016, ані позивачем, ані відповідачем не заперечується.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не доведено фактичну виплату спірної надбавки ОСОБА_2 в період після 01.08.2016. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження дійсної виплати такої надбавки ОСОБА_2 , в тому числі не зазначено підставу для відновлення виплати такої надбавки вказаній особі та не надано доказів.

Більше того, в матеріалах справи відсутній розрахунок надмірно виплаченої пенсії саме ОСОБА_2 . Відповідач не визначив ні точного періоду переплати, ні конкретної сими зайво нарахованого і виплаченого розміру пенсії.

Слід відмітити, що згідно пункту 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (пункт 2.11. Порядку №22-1).

Абзацу 4 пункту 2.21 Порядку №22-1 визначено, що у разі звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з метою відновлення виплати надбавки на неповнолітніх дітей, після звільнення її 01.08.2016 з роботи.

Окрім того, згідно наявних в матеріалах справи довідок Калуського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 16.03.2020 за №1111 та від 23.03.2020 №1142 пенсія ОСОБА_2 за період вересень 2015 року - березень 2020 року, виплачувалась у мінімальному розмірі, а саме: вересень - листопад 2015 року - 949,00 гривень; грудень 2015 року - квітень 2016 року - 1 074,00 гривень; травень - листопад 2016 року - 1 130,00 гривень; грудень 2016 року - квітень 2017 року - 1 247,00 гривень; травень - вересень 2017 року - 1 312,00 гривень; жовтень 2017 року - листопад 2018 року - 1 452,00 гривень; грудень 2018 року - лютий 2019 року - 1 497,00 гривень; березень - квітень 2019 року - 2 702,09 гривень; травень - червень 2019 року - 1497,00 гривень; липень 2019 року - березень 2020 року - 2 000,00 гривень.

Вказані розміри пенсії відповідають рівню прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено Законами України "Про Державний бюджет України".

Згідно пояснень позивача, у березні - квітні 2019 року ОСОБА_2 отримала пенсію у розмірі 2 702,08 гривень та 2 702,09 гривень, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 за №124, якою було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно пункту 3 вказаної постанови Уряду України установлено одноразову доплату до пенсії особам, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня 2019 року та збільшеного на коефіцієнт 1,61 (1 497,00x1.61=2 410,17 гривень, де 1 497,00 гривень - величина прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність станом на 01.01.2019, 1.61 - коефіцієнт індексу споживчих цін, обчислений Держстатом за 2015-2016 роки).

Починаючи з 1 липня 2019 року ОСОБА_2 отримувала пенсію в розмірі 2 000,00 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року за №543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", якою встановлено доплату до 2 000,00 гривень для усіх пенсіонерів, страховий стаж яких відповідає встановленому абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Дана норма втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020.

На спростування таких доводів позивача щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , отриманої у спірний період, відповідачем не надано жодного пояснення та будь-якого доказу.

Таким чином, встановлені судом обставини та аналіз досліджених доказів, дають можливість дійти слідуючого висновку - незважаючи на те, що надбавка на утримання неповнолітніх дітей значилась у розпорядженнях №16474 від 03.06.2020 та розрахунках пенсії від 24.11.2018 і від 05.08.2019, втім фактична виплати надбавки ОСОБА_2 за непрацездатних членів сім`ї не проводилась.

Додатковим підтвердженням такого висновку є те, що відповідач так і не представ розрахунку сими фактично надмірно виплаченої допомоги у складі розміру виплачуваних дружині щомісяця пенсій.

Окрім того, слід відмітити, що оскаржуване рішення від 10.02.2020 за №8 про стягнення із позивача сум пенсії, виплачених надміру в розмірі 43 309,00 гривень охоплює період з 01.09.2015 по 29.02.2020, тобто з моменту призначення ОСОБА_1 пенсії, в тому числі надбавки за непрацездатних членів сім`ї, незважаючи на те, що ОСОБА_2 була працевлаштована та не отримувала, як вважає відповідач, надбавки до 01.08.2016, про що не заперечується органом пенсійного фонду.

Зміст оскаржуваного рішення від 10.02.2020 за №8 свідчить про те, що причиною виникнення переплати є вина пенсіонера.

Так, згідно приписів частини 1, 2 статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Частина 3 статті 60 вказаного Закону передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Наведена норма кореспондується з положеннями статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно статті 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також - Закон № 1788-XII) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 103 Закону №1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її (частина 2 статті 101 Закону №1788-XII).

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 (справа № 686/26486/14-а). Не відступив від нього і Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 (справа №340/644/15-а).

Суд додатково відзначає, що для цілей застосування статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники -внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (надалі по тексту також - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Як судом встановлено, підставою для винесення спірного рішення №8 від 10.02.2020 та утримання грошових коштів стало не наявність зловживань з боку пенсіонера зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, а вина саме органу пенсійного фонду щодо відображення з 01.08.2016 у базі даних "Програма призначення та виплати пенсій" відомостей про нарахування і виплату ОСОБА_2 надбавки за непрацездатних членів сім`ї, при тому, що виплата такої надбавки вказаній особі фактично не проводилась.

При такому відновленні виплати відповідач повинен був сам перевірити чи виплачується відповідна надбавка одному із інших членів подружжя, а обов`язку у другого із такого подружжя перевіряти виконання власних функції зі сторони суб`єкта владних повноважень чинним законодавством не визначено, як і покладення тягаря відшкодування шкоди внаслідок помилки саме органу пенсійного фонду.

В даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних чи неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї, а також отримання переплати пенсії, оскільки як такої одночасної фактичної виплати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 надбавки на непрацездатних членів сім`ї відповідачем не доведено, а тому підстави для стягнення з позивача надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Окрім вказаного, суд зазначає, що на підставі рішення від 10.02.2020 за №8 відповідач утримав щомісячно, починаючи з 1 березня 2020 року, 20% пенсії позивача, а тому підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 утриманих з його розміру пенсії кошти починаючи з березня 2020 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представлені відповідачем докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржуване рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру є правомірним, прийнятим обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У даній справі суб`єкт владних повноважень не довів обґрунтованість і законність власного рішення.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, та враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про обґрунтованість адміністративного позову, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 840,80 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №39.19039.1/220305228 від 30.04.2020 (а.с.1).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача за його рахунок на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Позивач в адміністративному позові вказує на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 гривень, які очікує понести, та просить їх стягнути із відповідача.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 7 000,00 гривень, ОСОБА_1 долучив договір про надання правової допомоги за №16/03 від 16.03.2020, укладений між адвокатом Лютак Людмилою Леонідівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №54 від 10.05.1994 (а.с.22, 23).

Водночас в адміністративному позові, позивач зазначив про те, що документи про отримання послуг правової допомоги буде надано за наслідками розгляду справи, оскільки неможливо визначити обсяг правової допомоги, яка буде надана, та час, який буде витрачений адвокатом на підготовку усіх документів по справі і участь в судових засіданнях.

Крім того, згідно доводів позивача, акт про надання правничої допомоги не може бути наданий і з тих підстав, що на дату подання даного адміністративного позову є неможливим зазначення в такому акті конкретне посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні бути заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги.

Таким чином, як відзначив позивач, повний пакет документів, які стосуються понесення позивачем судових витрат по справі, буде подано до суду у строк, встановлений частиною 3 статті 143 КАС України.

Позивачем 15.06.2020 електронним зв`язком і 17.06.2020 через канцелярію суду подано заяву із відповідними документами про стягнення з відповідача документально підтверджені судові витрати по справі №300/1019/20 в розмірі 7 840,80 гривень, що складаються з судового збору - 840,80 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу - 7 000,00 гривень (а.с.113-129).

Додатково на підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, позивачем долучено додаткову угоду №1 від 15.06.2020 до Договору про надання правової допомоги №16/03 від 16.03.2020.

Також позивачем подано акт прийому-передачі послуг №15/06 від 15.06.2020 до Договору про надання правової допомоги за №16/03 від 16.03.2020 та додаткової угоди №1 від 15.06.2020 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Лютак Л.Л. по справі №300/1019/20.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що згідно акту прийому-передачі послуг №15/06 від 15.06.2020, адвокатом Лютак Людмилою Леонідівною, виконано наступні роботи, згідно умов договору №16/03 від 16.03.2020 (а.с.129): зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції "0,5 годин" 350,00 гривень (пункт 1); вивчення та правовий аналіз доказів по справі "1 година" 700,00 гривень (пункт 2); пошук, вивчення та правовий аналіз судової практики в аналогічних спорах "1 година" 700,00 гривень (пункт 3); підготовка адміністративного позову та додатків до нього згідно з вимогами статей 94, 160 КАС України на 13 аркушах "6,25 години" 4 375,00 гривень (пункт 4); вивчення та правовий аналіз відзиву на позов по справі №300/1019/20 "0,25 годин" 175,00 гривень (пункт 5); підготовка додаткових пояснень в порядку статті 44 КАС України по справі №300/1019/20 "1 година" 700,00 гривень (пункт 6).

Факт оплати позивачем послуг (фактичного понесення витрат) за надання правничої допомоги адвокатом Лютак Людмилою Леонідівною в розмірі 7 000,00 гривень, підтверджується долученою до письмових пояснень квитанцією №418617 від 15.06.2020 (а.с.128).

Будь-яких обґрунтованих клопотань, в розумінні частин 5, 6 статі 134 КАС України, щодо не співмірності судових витрат на правничу допомогу, відповідачем на адресу суду не заявив.

За правилами пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат належать в тому числі витрати, які підлягають сплаті відповідною стороною.

Відтак, суд вважає, що позивачем надані належні документи в частині понесення останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, а зміст останніх дає підстави для вирішення судом питання про відшкодування витрат на користь ОСОБА_1 . При цьому, необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті правничої допомоги, наданої адвокатом Лютак Л.Л., в розмірі 7 000,00 гривень.

Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, крім вище вказаних, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.02.2020 за №8 про стягнення з пенсії ОСОБА_1 сум пенсії, виплачених надміру за період з 01.09.2015 по 29.02.2020 в розмірі 43 309,00 гривень.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_1 зайво утримані суми (кошти) із його пенсії, стягнуті на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.02.2020 за №8.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачені судові витрати по оплаті правничої допомоги в загальному розмірі 7 000,00 гривень (сім тисяч гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.