Справа № 240/8154/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/8154/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: представника відповідача - Ясніцька Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності, скасування вимоги,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови розглянути належним чином його скаргу від 31.10.2019року про скасування податкової вимоги №Ф-4390-23 від 03.10.2019року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 43122,23грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зобов`язання ухвалити рішення про скасування такої вимоги.

На виконання ухвали про залишення позову без руху Позивач 17.06.2020року подав до суду уточнену позовну заяву (а.с.47-51).

Позивач зазначає, що на виконанні Корольовського ВДВС м.Житомира перебуває виконавче провадження про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16548,30грн. на підставі вимоги №Ф-4390-23у. Головне управління ДПС у Житомирській області 08.07.2020року винесло нову вимогу №Ф-4390-23 про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 46344,23грн. Таку вимогу Позивач оскаржив до ДПС України. Рішенням ДПС від 16.09.2020року вказана вимога була скасована і зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області винести нову вимогу.

03.10.2020року Головне управління ДПС у Житомирській області винесло нову вимогу №Ф-4390-23 про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн. Позивач вважає, що така вимога також включає заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013-2015роки в сумі 16548,30грн., а тому 31.10.2020року оскаржив її до Державної податкової служби України. Листом від 04.12.2020року Відповідач повідомив Позивача про своє рішення щодо відмови в задоволенні скарги. Таку відмову Позивач розцінює як бездіяльність та вважає, що є всі підстави для зобов`язання Відповідача ухвалити рішення про скасування податкової вимоги №Ф-4390-23 від 03.10.2019року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 43122,23грн.

Ухвалою суду від 18.06.2020року таку позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання у справі, призначене на 16.07.2020року не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання.

Ухвалою суду від 03.08.2020року задоволено клопотання представника Відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання Позивач повторно не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та про залучення Головного управління ДПС у Житомирській області в якості Третьої особи.

В судовому засіданні ухвалою суду від 07.08.2020року без виходу до нарадчої кімнати та із занесення до протоколу судового засідання клопотання Позивача про залучення Головного управління ДПС у Житомирській області в якості Третьої особи повернуто без розгляду, так як воно не відповідає вимогам ст.ст.49, 167 КАС України.

Представник Відповідача, Державної податкової служби України, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що дійсно на розгляді перебувала скарга Позивача від 31.10.201року про скасування податкової вимоги №Ф-4390-23 від 03.10.2019року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 43122,23грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Така скарга була розглянута у повній відповідності до вимог Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 N 1124. За результатами розгляду Позивача було повідомлено шляхом направлення прийнятого рішення. На думку представника Відповідача, таке рішення є остаточним і повторному перегляду не підлягає.

Заслухавши доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо повноважень податкових органів виявляти своєчасно не сплачені суми страхових внесків платники єдиного внеску, надсилання в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску, та їх оскарження платниками, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що Житомирською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області була сформована вимога №Ф4390-23у від 16.11.2015року про сплату Позивачем недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16548,30грн., яка стала підставою для відкриття відповідного виконавчого провадження (а.с.17-18).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 08.07.2020року Головне управління ДПС у Житомирській області винесло нову вимогу №Ф-4390-23 про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 46344,23грн. Таку вимогу Позивач оскаржив до ДПС України. Рішенням Державної податкової служби України від 16.09.2020року вказана вимога була скасована і зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області винести нову вимогу (а.с.5-8).

03.10.2020року Головне управління ДПС у Житомирській області винесло нову вимогу №Ф-4390-23 про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн. (а.с.9).

Правомірність вимоги Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області №Ф4390-23у від 16.11.2015року про сплату Позивачем недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 16548,30грн., вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 08.07.2020року про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 46344,23грн. та вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 03.10.2020року про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн. Позивачем не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.9 КАС України не є предметом судового розгляду в рамках даної адміністративної справи.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності бездіяльності в діях Державної податкової служби України щодо розгляду скарги Позивача на вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 03.10.2020року про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн.

Безспірно, за приписами абзацу сьомого частини четвертої статті 25 цього Закону N 2464-VI у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено і визнається сторонами, що саме у відповідності до вказаних положень Закону N 2464-VI Позивач 31.10.2019 року подав до Державної податкової служби України скаргу на вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 03.10.2020року про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн.

Процедура подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульована правовими нормами Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 N 1124 (надалі - Порядок N 1124).

Відповідно до положень Порядку N 1124, у разі якщо скаржник вважає, що контролюючий орган у районі, місті (крім міста Києва), районі у місті, об`єднаний чи спеціалізований неправильно визначив суму недоїмки або прийняв рішення про накладення штрафу та нарахування пені, що суперечить законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, він має право оскаржити таке рішення у відповідному головному управлінні ДПС в області, місті Києві або до Державної податкової служби України.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску (п. 1 розділу IV Порядку N 1124).

Згідно з п. 4 розділу IV того ж Порядку N 1124, контролюючий орган при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

- залишає вимогу або рішення, що оскаржується, без змін, а скаргу - без задоволення;

- скасовує в певній частині вимогу або рішення, що оскаржується, не задовольняє скаргу в певній частині;

- скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржується, і задовольняє скаргу;

- направляє скаргу на новий розгляд до відповідного територіального контролюючого органу;

- залишає скаргу без розгляду.

Судом встановлено, що скарга Позивача від 31.10.2019року була розглянута Відповідачем і за її результатами було ухвалено рішення від 04.12.2019року про залишення оскаржуваної вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 03.10.2020року про стягнення з Позивача недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 43122,23грн. без змін, а скаргу без задоволення.

Тобто, скарга Позивача від 31.10.2019року є розглянутою Відповідачем, як контролюючим органом, в межах повноважень та у відповідності до вимог Порядку N 1124, що свідчить про безпідставність позовних вимог Позивача щодо бездіяльності Відповідача при розгляді даної скарги.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень має бути таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Позивач не зазначає, яким чином рішення Державної податкової служби України від 04.12.2019року за результатами розгляду його скарги від 21.10.2019року чи певна бездіяльність при розгляді цієї скарги порушує його права та перешкоджає реалізувати своє право на оскарження вимоги в судовому порядку. Таке рішення контролюючого органу про результати розгляду скарги, яке прийнято за наслідком перевірки законності і обґрунтованості винесення вимоги про сплату боргу, саме по собі не створює юридичних наслідків для особи, у той час, коли такі наслідки спричиняє сама вимога.

Більш того, Позивач не врахував, що в розумінні вимог Порядку N 1124 скасування в повному обсязі або в певній частині вимоги, що оскаржується, та задоволення скарги в певному обсязі є правом, а не обов`язком Відповідача, як контролюючого органу.

Отже, оскарження рішення (дій) чи бездіяльності Відповідача за результатами розгляду скарги Позивача від 31.10.2019 є неналежним способом захисту прав Позивача. Належним способом захисту прав є безпосереднє оскарження в судовому порядку самої вимоги про сплату боргу, а рішення про результати розгляду первинної скарги не створює юридичних наслідків, а отже не порушує прав Позивача, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Як вже зазначалося, Позивач відповідно до поданого позову саму вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області №Ф-4390-23 від 03.10.2020року про стягнення з Позивача недоїмки не оскаржує в судовому порядку.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене в сукупності, суд робить висновок про необґрунтованість позову та наявність підстав для відмови у його задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі не має.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служба України відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 11 серпня 2020 року