Справа № 440/4964/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 р. Справа № 440/4964/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі № 440/4964/19 (головуючий 1 інстанції Гіглава О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просив:

- визнати протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

- зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії (основної та додаткової), а саме, яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому 22.11.2019 на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2014 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 22.11.2019.

Також просив на підставі статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати ГУПФУ в Полтавській області виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а (з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014), яка з вини відповідача фактично виконана останнім лише у листопаді 2019 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2014 року, з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року, у справі №524/4958/14-а за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, починаючи з 01 січня 2014 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 23 листопада 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2014 року, з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року, у справі №524/4958/14-а за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, починаючи з 01 січня 2014 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по 23 листопада 2019 року.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким допустити негайне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 по справі № 440/4964/19 в межах суми стягнення пенсії за один місяць, тим самим задовольнити позовні вимоги в цій частині та виконавши обов`язкові процесуального Закону.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії задоволено частково. Визнано неправомірною відмову УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат. Зобов`язано УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області здійснити ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року включно перерахунок та виплату його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 3 групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-12, з врахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат. Зобов`язано УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області здійснити ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року включно перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду 3 групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-12, з врахуванням ч.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат (а.с. 13-15).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 у справі №524/4958/14-а апеляційну скаргу УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області задоволено частково. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 по справі №524/4958/14-а скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з 03.08.2014 року. В іншій частині постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 по справі №524/4958/14-а залишено без змін (а.с. 16-20).

На виконання судового рішення у справі №524/4958/14-а доплата за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 рік в сумі 31845,07 грн нарахована пенсійним органом відповідно розпорядження від 09.12.2014 №183411/611 та виплачена останнім 23.11.2019 через ПАТ КБ "Приватбанк" згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", про що зазначено в листі Кременчуцького відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області від 27.12.2019 №1326/03.11-04 (а.с. 30) та що не заперечується позивачем у позовній заяві.

25.11.2019 позивач звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою (вх.№6051/Т-02) щодо проведення розрахунку, нарахування і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 (а.с. 47).

Листом від 06.12.2019 №6051/Т-02 ГУПФУ в Полтавській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для нарахування компенсації втрати частини доходу відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (а.с. 46).

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що суму основної та додаткової пенсії, нарахованої на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014, ОСОБА_1 вчасно не виплачено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині, що оскаржується виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Колегія суддів зауважує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у т.ч., пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.

У даній справі позивач просить розрахувати, нарахувати і виплатити компенсацію на суму основної та додаткової пенсії, яка виплачена йому на підставі судового рішення - постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги те, що суму основної та додаткової пенсії, нарахованої на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2014 у справі №524/4958/14-а, з врахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014, ОСОБА_1 вчасно не виплачено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

А відтак, відмова ГУПФУ в Полтавській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, викладена у листі від 06.12.2019 вих. №6051/Т-02, є протиправною.

Суд враховує, що основну та додаткову пенсію позивачу нараховано за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів за цей період.

З приводу вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць суд зазначає, що за приписами пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

В даній справі, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, про обґрунтованість яких суд дійшов висновку під час її розгляду, носять зобов`язальний характер та не стосуються стягнення з ГУПФУ в Полтавській області конкретної суми компенсаційних виплат, а відтак, з огляду на приписи статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків в частині, що оскаржується щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 року по справі № 440/4964/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов