Справа № 560/4062/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4062/20
УХВАЛА

12 серпня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М. розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" до Новоушицької селищної ради , Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" звернулось до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" до Новоушицької селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії шляхом заборони Новоушицькій селищній раді приймати рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, кадастрові номера яких: :08:001:0284, :08:001:0285, :08:001:0286, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0290, :08:001:0289 та передання їх у власність; - заборонити Новоушицькій селищній раді та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок, кадастрові номера яких: :08:001:0284, :08:001:0285, :08:001:0286, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0290, :08:001:0289 у тому числі, але не виключно здійснювати володіння, користування або розпорядження вказаними земельними ділянками, вносити будь-які зміни до Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів з питань реєстрації прав щодо вказаних земельних ділянок.

В обґрунтування заяви товариство з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" вказує, що для нього є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного рішення відповідача, а також наявна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі. Позивач вважає, що є підстави припускати, що земельні ділянки, кадастрові номера яких: :08:001:0284, :08:001:0285, :08:001:0286, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0290, :08:001:0289 можуть бути передані іншим особам, відтак у разі невжиття заходів забезпечення позову це може ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

При цьому вищезазначені підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року по справі № 461/3212/17.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

За правилами ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №160/7350/19.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Аргументація заяви про забезпечення позову в тій частині, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, ґрунтується на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі обставини настануть.

Не було наведено заявником й відомостей про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав позивача в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову. Тобто, зазначене позивачем порушення прав має ймовірний, виключно прогнозований характер; позивач не зазначив про негативні наслідки, які для нього настануть без вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, суд звертає увагу на те, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Водночас, саме по собі посилання на негативний вплив рішень суб`єктів владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі №640/110/20.

Мотиви, якими обґрунтовується заява позивача, фактично зводяться до припущення про те, що земельні ділянки можуть бути передані розпорядником землями іншим особам.

Разом з тим, зі змісту поданих позивачем документів зазначене не вбачається. Позивач не надає до позову жодного належного доказу того, що відповідач у даний час активно реалізує свій намір розпорядитись земельними ділянками всупереч інтересам позивача, у тому числі передати третім особам.

Таким чином, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд також звертає увагу на те, що заявник уже звертався до суду із заявою про забезпечення позову, в обгрунтування якої були зазначені аналогічні підстави. Ухвалою суду від 29.07.2020 у задоволенні такої заяви було відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Гарячинецьке" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя А.М. Ковальчук