Справа № 380/3308/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3308/20
У Х В А Л А
про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду
04 серпня 2020 року
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Колодій О.Р.,

представника позивача Зошія Ю.Й.,

представника відповідача-1 Могилевського А.А.,

відповідач -2 не прибув,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення цього строку у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про скасування наказу,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 , в якій просить визнати нечинним Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення начальника зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення пониження в посаді (п. 8 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 14 наказу).

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Клопотання обґрунтоване тим, що попри те, що оскаржуваний наказ виданий 19.03.2020, позивач дізнався, що цим наказом порушено його права лише 24.04.2020. Зазначене пояснює тим, що лише 22.04.2020 його адвокат отримав на адвокатський запит оскаржуваний наказ і матеріали службового розслідування, на підставі яких зміг встановити порушення прав позивача.

Ухвалою судді від 20.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Представник відповідача-1 у підготовчому судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Відповідач-2 у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

При постановленні цієї ухвали суд виходить з наступного.

Строки звернення до адміністративного суду із позовом регламентовано ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, встановлюється місячний строк.

Оскаржуваний наказ датований 19.03.2020. Позовна заява подана до суду 04.05.2020, тобто з пропущенням встановленого строку звернення до суду. Причинами пропуску строку звернення до суду позивач зазначає те, що лише 22.04.2020 його адвокат отримав на адвокатський запит оскаржуваний наказ і матеріали службового розслідування, на підставі яких зміг встановити порушення прав позивача оскаржуваним наказом.

Вирішуючи питання про можливість поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду, судом враховано, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України.

Так, право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню позивачу його процесуального права на звернення до суду, у відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини враховує судову практику Європейського Суду з прав людини.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи "Белле проти Франції", "Ільхан проти Туреччини", "Пономарьов проти України", "Щокін проти України" тощо).

Також, у рішеннях від 13.01.2000 (справа Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії) та від 28.10.1998 (справа Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає слушним зауваження позивача, що в такій категорії справ для визначення початку перебігу строку звернення до суду слід брати в сукупності як дату ознайомлення особи з оскаржуваним наказом, так і дату, коли особа дізналася чи могла дізнатися, що таким наказом порушені її права. Відтак, суд приймає покликання позивача, що про порушення своїх прав він дізнався лише після ознайомлення адвоката позивача з оскаржуваним наказом та матеріалами службового розслідування.

Так, як підтверджується матеріалами справи, 30.03.2020 адвокат позивача звернувся з адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_1 про надання копій документів матеріалів службового розслідування та копії оскаржуваного наказу. Однак, 15.04.2020 лист з адвокатським запитом повернувся на адресу відправника без вручення адресату. 16.04.2020 адвокат вручив повторний адвокатський запит особисто уповноваженій особі відповідача за адресою його знаходження. Оскаржуваний наказ та матеріали службового розслідування надані адвокату позивача 22.04.2020, що вбачається зі супровідного листа військової частини НОМЕР_1 , яким скеровані вказані документи (а.с. 35).

Поряд з цим, суд враховує, що закінчення строку звернення до суду з цим позовом припало на час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 і на момент звернення позивача до суду (04.05.2020) із даною позовною заявою діяла норма п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» в такій редакції:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.».

З огляду на викладене, а також з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом слід поновити як такий, що пропущений із поважних причин, та поновити цей строк.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 171, 240, 248, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та поновлення цього строку - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про скасування наказу та поновити строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується, заперечення щодо строку звернення до суду може бути викладено в апеляційній скарзі на рішення у даній справі.

Повний текст ухвали складений та підписаний 10.08.2020.

Суддя Сидор Н.Т.