Справа № 260/1302/19
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 260/1302/19

адміністративне провадження № К/9901/19337/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів -Блажівської Н.Є., Гусака М.Б.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №260/1302/19 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Перечинський лісохімічний комбінат» до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 260/1302/19.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою та вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на те, що вперше апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції було подано вчасно, однак скаргу було залишено без руху з підстав несплати відповідачем судового збору. На виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем 14 лютого 2020 року було скеровано до суду докази оплати судового збору. Однак, з незалежних від відповідача причин, документи на усунення недоліків надійшли до суду лише 28 лютого 2020 року, вже після постановлення судом ухвали про повернення апеляційної скарги. Вважає, що такі обставини є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, однак апеляційний суд цього не врахував і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження згідно з оскаржуваною ухвалою.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Як вбачається зі змісту ухвалених у цій справі судових рішень, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року призначено експертизу у справі № 260/1302/19.

Не погодившись із вказаною ухвалою, 8 січня 2020 року відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, оскільки до неї не додано документа про сплату судового збору. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем не усунуто недоліку апеляційної скарги, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу повернуто особі, що її подала.

Після цього відповідач вдруге реалізував право на апеляційне оскарження (17 березня 2020 року), разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку скаржник зазначив, що він вже звертався з апеляційною скаргою у справі, проте ухвалою цього ж суду від 18 лютого 2020 скаргу повернуто у зв`язку з відсутністю документа про сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року визнано неповажними наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу відповідача залишено без руху. Апелянту запропоновано подати до суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2020 року за клопотанням відповідача йому було продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

9 червня 2020 року відповідач подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року Головному управлінню ДФС у Закарпатській області відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 260/1302/19.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд виходив з того, що як на основну причину пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач вказує відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору. Водночас, за висновком суду, відсутність фінансування органу державної влади не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. На переконання суду, доводи, на які посилається відповідач, перебувають поза межами об`єктивного та розумного строку для повторного подання апеляційної скарги.

Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, податковий орган не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.

Доводи, якими відповідач обґрунтовує свою касаційну скаргу, здебільшого стосуються незгоди із ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, якою було повернено первинну скаргу податкового органу. Після цієї події, повторно відповідач подав апеляційну скаргу лише 17 березня 2020 року, при цьому він не наводить в касаційній скарзі обґрунтованих причин, з яких від зволікав із поданням апеляційної скарги протягом такого тривалого проміжку часу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №260/1302/19.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді Н.Є. Блажівська

М.Б. Гусак