Справа № 446/646/20
Суддя: Котормус Т. І.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/646/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Котормус Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.,

Справа №446/646/20

Провадження № 2-а/446/57/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Мазяр Михайло Тарасович,

відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області в особі поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Едуарда Романовича про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області в особі поліцейського взводу 2 роти батальйону з УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Едуарда Романовича в якій позивач просить суд: 1. Визнати дії поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Едуарда Романовича щодо складання постанови серії ДП18 №440490 від 21.03.2020 про накладення на нього адміністративного штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 126 КУпАП протиправними; 2. Визнати постанову серії ДП18 №440490 від 21.03.2020 про накладення на нього адміністративного штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 126 КУпАП протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, так як винесена з грубим порушенням чинного законодавства, не відображає дійсних обставин справи, протокол про адміністративне правопорушення не складався інспектором поліції, не було враховано його усних зауважень та пояснень щодо того, що він транспортним засобом не керував. Зокрема вказав, що автомобілем керувала інша особа, а він тимчасово пересів на крісло водія для зручності спілкування з пасажиром, який сидів на збоку. Тому, вважає, що поліцейський безпідставно притягнув його як водія до відповідальності, а його постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою суду від 31.03.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін.

Представник відповідача у визначений судом строк подав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.Зазначає, що поліцейським дотримано усіх вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а позивач своїми запереченнями факту керування т/з намагається ввести в оману суд. До відзиву надав відеозапис з нагрудного відео реєстратора, як доказ правомірності дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до постанови поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Е.Р. від 21.03.2020 серії ДП18 №440490 водій ОСОБА_1 21.03.2020 об 01.33 год. на автодорозі Київ-Чоп, керував автомобілем «ВАЗ 21063» без права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважаючи таке рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує його права, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

А відповідно до п. 1.9 Правил, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він дійсно знаходився у вищевказаному транспортному засобі, однак не здійснював керування ним. А тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що не було враховано відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови.

Оцінюючи дані доводи позивача, суд вважає, що такі є безпідставними та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності з огляду на таке.

Як стверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, який був заведений та з увімкненими світловими вогнями. Крім того, під час спілкування з інспектором поліції ОСОБА_1 підтвердив факт його зупинення, оскільки з`ясовував причину такої зупинки та вказував, що він нічого не порушував. ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом і не давав пояснень, що таким транспортним засобом керував хтось інший.

З огляду на наведене вище, суд не бере до уваги пояснення позивача, про те, що він тимчасово пересів за кермо автомобіля для зручності спілкування з пасажиром. Суд вважає такі пояснення неспроможними та такими, що суперечать зібраним у справі доказам, спрямовані на уникнення від відповідальності, а тому при прийнятті даного рішення виходить з того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом до моменту його зупинку, тобто був водієм у розумінні ПДР.

Як видно з обставин справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, що не заперечує і сам позивач, ОСОБА_1 відмовився надати працівнику поліції необхідні документи, зокрема посвідчення водія.

Крім того, як стверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», який засвідчений уповноваженою особою 21.05.2020, ОСОБА_1 постановою Старобільського районного суду Луганської області від 23.02.2019 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік у зв`язку вчиненням адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування т/з у стані алкогольного сп`яніння).

Як вказано у пункті 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

А згідно пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Обов`язок водія пред`явити працівнику поліції для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб визначений нормативно-правовими актами та підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема у постанові від 25.09.2019 №127/19283/17.

Відтак, поліцейський взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядовий поліції Шпірний Е.Р. виявивши в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, діяв в межах наданих йому повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за результатами якої і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Також, позивач, вважаючи оскаржувану постанову незаконною, покликається на те, що інспектором поліції не було складено адміністративний протокол за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи такі аргументи позивача суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

А згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги те, що згідно зі ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції, а протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, правопорушення пов`язано із забезпеченням дорожнього руху, особа, тому суд дійшов висновку, що в суб`єкта владних повноважень - поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Е.Р. не було обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд відхиляє наведені аргументи позивача щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення в даному випадку.

Відтак, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов висновку, що права позивача при винесенні оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень порушені не були, суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанова поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Е.Р. від 21.03.2020 серії ДП18 №440490 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржувану постанову потрібно залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 8, 9, 72-77, 242-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області в особі поліцейського взводу 2 роти батальйону 3 УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Едуарда Романовича про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову поліцейського взводу 2 роти батальйону з УПП у Львівській області рядового поліції Шпірного Едуарда Романовича від 21.03.2020 серії ДП18 №440490 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено 10.08.2020.

Суддя Т.І. Котормус