Справа № 160/2339/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/2339/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,
розглянувши в порядку
письмового провадження
в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року (головуючий суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та виключенні з 04.09.2019 р. зі списків особового складу та невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України внести зміни та доповнення до п. 2 підпункту 2.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.09.2019 року №186 (по стройовій частині) щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження служби старшиною ОСОБА_1 (Г-016441), який здав справи і обов`язки за посадою контролера (стрільця), без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, без оподаткування суми податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час проходження військової служби в Збройних Силах України Позивач не отримував належним чином необхідне йому речове майно. Позивач вважає, що бездіяльність Відповідача щодо невиплати компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року по справі №160/2339/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на підставі заяви від 26.12.2019 року, поданої після звільнення ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т. 1, а.с. 117-122).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т . 1, а.с. 192-235).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам Позивача щодо складових довідки про вартість речового майна, що належить до видачі та не дослідив належним чином пояснень останнього, поданих на відзив Відповідача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити апеляційну скаргу Позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі Позивачем заявлено клопотання:

- про залучення до участі у справі №160/23339/20 в якості другого відповідача Головне управління Національної гвардії України;

- про витребування у Головного управління Національної гвардії України інформації про закупівельну вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації за період з 2011 року по 2020 рік;

- про витребування у Військової частини НОМЕР_1 відомості стосовно отримання ОСОБА_1 предметів повсякденної форми одягу військовослужбовців, предметів речового майна особистого користування військовослужбовців, предметів, які входять до складу бойового єдиного комплекту за період з 13.05.2011 року по 04.09.2019 року проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 за умовами контракту, з урахуванням особливого періоду в Україні з 17.03.2014 року після оприлюднення наказу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» по 02.05.2014 року, з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року, з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року, з 20.01.2015 по 22.08.2015, які містяться в таких документах: атестат на предмети речового майна, книгах та картках обліку записів всіх операцій щодо руху та якісного стану майна, книзі обліку матеріальних засобів підрозділу, книзі обліку матеріальних засобів речової служби, арматурній картці;

- про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 зробити перерахунок довідки №233 від 22.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі ( ОСОБА_1 , старшина) за арматурною карткою №259, складеної за підписом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з гербовою печаткою відповідно до витребуваних документів, де міститься/не міститься підпис ОСОБА_1 про отримання/ не отримання спірного майна.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі №160/23339/20 в якості другого відповідача Головне управління Національної гвардії України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на те, що положення Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають процесуальних повноважень для суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду справи здійснювати заміну неналежного відповідача чи залучати до участі у справі другого відповідача, оскільки такі повноваження належать суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання Позивача про витребування у Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 доказів стосовно отримання ОСОБА_1 предметів речового майна та їх закупівельної вартості, та клопотання про зобов`язання Відповідача зробити перерахунок довідки №233 від 22.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено, що в даній справі в позовних вимогах, заявлених ОСОБА_1 , не оскаржується ані довідка №233 від 22.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі, ані її складові, ані правильність визначення закупівельної вартості предметів речового майна, які входять до складу вказаної довідки, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення вказаних клопотань та витребування з Відповідача та Головного управління Національної гвардії України визначених Позивачем доказів.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 13.05.2011 року проходив військову службу у Національній гвардії України за контрактом, а саме: у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (т. 1, а.с. 12-15).

16.08.2019 року наказом командувача Національної гвардії України старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

04.09.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №186 старшину ОСОБА_1 з 04.09.2019 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Кам`янського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області (т. 1, а.с. 16).

В листопаді 2019 року Позивачем отримано зразок довідки «Про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування Військової частин НОМЕР_1 ОСОБА_1 » без вказаного номеру та дати станом на 2019 рік, в якій зазначено: 24 позиції найменування предметів, од. виміру, рік і місяць виникнення права на отримання предметів речового майна, кількість, предметів, розмір грошової компенсації за один предмет, сума до виплати та зазначенні посадові особи (заступник командира частини з тилу - начальник тилу ОСОБА_4 , начальник фінансової служби (головний бухгалтер) - Є.М. Сівоздрав, начальник речової служби: старший лейтенант Д.Д. Фролов) з місцем для підпису призначено суму до виплати з урахуванням 18% у розмірі 27333 грн. 45 коп., яка складається з 23163 грн. 94 коп.; 18% у розмірі 4169 грн. 51 коп. (т. 1, а.с. 17).

26.12.2019 року Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з питання невиплати грошової компенсації за речове майно та видачу належної довідки про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування (т. 1, а.с. 18-32).

21.01.2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України листом №2/21/19-71 за підписом Командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 26.12.2019р. за вх. від 13.01.2020р. №4-1, у якій Позивачу повідомлено, що пільги, компенсації та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ. Вартість предметів речового майна та їх перелік для складання довідки-розрахунку визначаються головним управлінням Національної гвардії України за закупівельними цінами та уточнюються на початок кожного року. Деякі предмети, вказані у зверненні Позивача є інвентарними, тому грошова компенсація на них не нараховується. Також, на деякі предмети не наступило право на отримання на момент звільнення, або належні для отримання за нормами забезпечення (т. 1, а.с. 36-.

Крім того, в доповнення до листа №2/21/19-71 Відповідач направив Позивачу лист від 24.01.2020 №2/21/11-115, в якому зазначив про те, що оригінал зареєстрованої та підписаної відповідальними особами довідки про вартість речового майна, що належить до видачі не надано Позивачу, тому що він не звернувся встановленим чином до командира військової частини до моменту виключення із списків військової частини (т. 1, а.с. 39-40).

У листі від 24.01.2020 №2/21/11-115, також, зазначено, що вказані у зверненні предмети речового майна не враховані при складанні довідки з наступних причин:

- берет - є жіночім головним убором комплекту повсякденної форми одягу;

- шапка з каракулю - видається тільки полковникам, водночас шапка зимова повсякденна не видається;

- пальто зимове - враховане при складанні довідки;

- плащ демісезонний - не визначений в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- плащ-накидка з чохлом - не визначена в переліку /предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- шкарпетки літні - не визначені в перелік предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- ремінь до штанів - врахований при складанні довідки;

- штани костюма літнього польового - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- костюм утеплювач - не визначений в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- костюм вітровологозахисний - видається як інвентарні майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації;

- куртка вітровологозахисна зимова (куртка утеплена польова) - не наступило право на отримання на момент звільнення;

- штани вітровологозахисні зимові (штани утеплені польові) - не наступило право на отримання на момент звільнення;

- рукавички зимові - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- шарф-труба літній - не визначений в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- шарф-труба зимовий - не визначений в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- шкарпетки зимові тренінгові - не наступило право на отримання на момент звільнення;

- черевики з високими берцями демісезонні - не наступило право на отримання на момент звільнення;

- черевики з високими берцями літні не наступило право на отримання на момент звільнення;

- черевики з високими берцями зимові - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- капці казармені - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- бахили утеплені - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- чоботи гумові - видаються як інвентарне майно, та не підлягають для нарахування грошової компенсації;

- окуляри захисні балістичні - видаються як інвентарне майно, та не підлягають для нарахування грошової компенсації;

- беруші спеціальні індивідуальні - не визначені в переліку предметів речового майна для нарахування грошової компенсації на 2019 рік;

- сумка транспортна індивідуальна - не наступило право на отримання на момент звільнення;

- сумка-підсумок для предметів особистої гігієни - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації;

- модульна всесезонна спальна система (мішок спальний) - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації;

- килим спальний ізоляційний - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації;

- сидіння польове ізоляційне - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації:

- ніж індивідуальний табірний - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації;

- ліхтарик польовий індивідуальний - видається як інвентарне майно, та не підлягає для нарахування грошової компенсації.

Позивач, з огляду на те, що у день виключення зі списків особового складу йому не була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно, яке не було видане під час проходження ним військової служби, звернувся до суду із позовом у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у Позивача права на отримання компенсації за неотримане речове майно та щодо бездіяльності військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у зв`язку із не врахуванням заяви Позивача від 26.12.2019 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

У відповідності до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 (далі - Порядок №178).

Пункт 2 Порядку №178 вказує, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 червня 2017 року №475 (далі - Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

З аналізу вищенаведеного випливає те, що у разі, зокрема, звільнення з військової служби, за заявою (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, такому військовослужбовцю виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.08.2019 року наказом командувача Національної гвардії України старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я та 04.09.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №186 старшину ОСОБА_1 з 04.09.2019 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Кам`янського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області (т. 1, а.с. 16).

При цьому, Позивачу не було видано довідки встановленого зразку, завіреної посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 , а було надано лише зразок довідки без підписів посадових осіб, які відповідають за розрахунок компенсації за неотримане речове майно, а саме начальника речової служби та начальника фінансової служби (головного бухгалтера) (т. 1, а.с. 17).

Крім того, Позивачу, на момент виключення військовослужбовця зі списків особового складу, не було виплачено грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно, що не заперечується учасниками справи.

Як зазначалось вище, згідно з п.15 розділу ІІІ Інструкції 475 військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», свідчить про те, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження особою військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку, також, свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством, форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що в матеріалах даної справи міститься заява Позивача від 26.12.2019 року, в якій останній просив, зокрема, командувача військової частини НОМЕР_1 :

- видати вірну довідку «Про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію, яка виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення при звільненні з військової служби.

Вказана заява 26.12.2019 року була направлена командиру військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується накладною відділення поштового зв`язку №380, долученою до матеріалів справи.

Листом Відповідача від 24.01.2020 №2/21/11-115 Позивачу пропонувалось звернутись до командира військової частини встановленим чином для отримання оригіналу довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, й надано роз`яснення, про те, що оригінал зареєстрованої та підписаної відповідальними особами довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, не надано Позивачу, оскільки він не звернувся встановленим чином до командира військової частини до моменту виключення зі списків військової частини.

З аналізу викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що фактично спору про наявність у Позивача права на нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно не існує, а спір існує з питання дотримання Позивачем процедури подачі заяви на отримання відповідної довідки та отримання компенсації за неотримане речове майно.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Відповідач у відповіді на заяву Позивача не вказує у чому полягає неправильність звернення ОСОБА_1 з питанням про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, оформленим заявою від 26.12.2019 року, та в чому полягає не можливість вирішення вказаного питання за результатами розгляду заяви Позивача від 26.12.2019 року.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у Позивача права на отримання компенсації за неотримане речове майно та щодо бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у зв`язку із не врахуванням заяви Позивача від 26.12.2019 року.

Поряд із зазначеним, суд першої інстанції правильно вказав про те, що підстави для задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та виключенні з 04.09.2019 року зі списків особового складу та невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відсутні, оскільки на момент винесення наказу від 04.09.2019 року №168 Позивачем не подавалось рапорту (заяви) про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що не заперечується учасниками справи.

Більш того колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що факт того, що на момент винесення наказу від 04.09.2019 року №168 Позивачем не подавалось рапорту (заяви) про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, також, свідчить про відсутність підстав і для внесення змін та доповнень до п. 2 підпункту 2.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.09.2019 року №186 (по стройовій частині) щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження служби старшиною ОСОБА_1 , що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення такої позовної вимоги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів, порушене право Позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на підставі заяви від 26.12.2019 року, поданої після звільнення Позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, без оподаткування суми податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, передбачає визначення конкретної суми, яка підлягає стягненню, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки належним чином засвідчена довідка про розрахунок компенсації за неотримане речове майно Позивачу не видавалась та розрахунок не проводився, тому вказана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Крім того, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що 15 червня 2020 року, після прийняття рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 04 травня 2020 року у цій справі, Військова частина НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно у розмірі 25740,10 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №963 від 12.06.2020 року (т. 2, а.с. 14).

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів звертає увагу і на доводи Позивача стосовно того, що суд першої інстанції не розглянув клопотання останнього про залучення до участі у справі №160/23339/20 в якості другого відповідача Головне управління Національної гвардії України, та зазначає таке.

Предметом даного адміністративного позову є питання нарахування та виплати Позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби.

При цьому, як зазначалось вище, вказана грошова компенсація виплачується за місцем військової служби на підставі наказу командира (начальника) військової частини, що свідчить про те, що Військова частина НОМЕР_1 , в якій Позивач проходив військову службу є належним Відповідачем у цій справі.

Разом з цим, питання щодо визначення закупівельної вартості речового майна, за неотримання якого Позивач має право на грошову компенсацію, не є предметом спору у даній справі, що свідчить про те, що у суду першої інстанції не було необхідності залучення до участі у розгляді цієї справи Головного управління Національної гвардії України.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з не розглядом клопотання Позивача про залучення другого відповідача не призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, що свідчить про те, що вказані обставини не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято з дотриманням норм матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 04 травня 2020 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року по справі №160/2339/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов