Справа № 200/6378/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 р. Справа№200/6378/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Донецький прикордонний загін) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

6 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні (у зв`язку із закінченням строку контракту) з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у день виключення зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, (вислуга років на день виключення зі списків особового складу складала 46 років 09 місяців 28 днів, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на день його звільнення з військової служби йому не було проведено повного розрахунку в порушення вимог пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не в повному обсязі була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення. Зазначає, що згідно витягу з наказу нарахування йому було здійснено виплату з урахуванням 25 календарних років. В той час, як на день виключення зі списків особового складу, вислуга складає : календарна 25 років 06 місяців 13 днів, пільгова 21 рік 03 місяці 15 днів, а всього: 46 років 09 місяців 28 днів. У зв`язку з чим вважає, що має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, якою розмір такої допомоги визначається у вигляді 50 відсотків місячного грошового забезпечення. Просить провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, (вислуга років на день виключення зі списків особового складу складала 46 років 09 місяців 28 днів, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). (арк. справи 12-13).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

29 липня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

В обґрунтування заперечень зазначив, що на підставі частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у розмір 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Положеннями Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України встановлено, що одноразова грошова допомога розмірі 50% місячного грошового забезпечення виплачується за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше. У відзиві зазначив, що на підставі наказу начальника прикордонного загону від 18 червня 2020 року № 317-ОС, позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби (02 листопада 1993 - 17 травня 1995, 20 червня 1996 18 червня 2020) у сумі 175 300 грн., з урахуванням сплати податків та зборів 172 670,60 грн. Отже, вважає, що допомога виплачується за кожний прослужений саме календарний рік, а 10 років це та сама планка, з якої може виплачуватись така допомога, тому вважає невірним трактування позивачем норм чинного законодавства. Також відповідач у відзиві зазначає, що відсутній предмет спору, оскільки позичу виплачена одноразова грошова допомога, яка визначена частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у сумі 172 670,60 грн. На підставі чого, просить у задоволенні позову відмовити повністю (арк. справи 18-20).

З представленої відповідачем розрахунково-платіжної відомості за червень 2020 року вбачається, що позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 175 300,00 грн. (арк. справи 22).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до витягу з наказу начальника 1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Маріуполь від 18 червня 2020 року № 317-ОС, старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» 1 категорії (тип В), звільненого з військової служби в запас наказом начальника Донецького прикордонного загону від 18 травня 2020 № 256-ОС за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років для призначення пенсії на 18 червня 2020 року складає: календарна: 25 років 06 місяців 13 днів; пільгова: 21 рік 03 місяці 15 днів; всього: 46 років 09 місяців 28 днів (акр. справи 9).

Спір між сторонами по даній справі зведений виключно до наявності чи відсутності у позивача при звільненні права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням вислуги років на день виключення списків особового складу 46 років 09 місяців 28 днів.

З приводу заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічна правова норма міститься в пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (надалі - Порядок № 393).

За змістом правових норм абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII та абзацу другого пункту 10 Порядку № 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

У розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги «за наявності вислуги 10 років і більше».

Більш того, законодавець не надає визначень ні «календарної вислуги років» ні пільгової вислуги років». Правовими нормами Порядку № 393 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17, яка відповідно до вимог статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше, незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

Разом з тим, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Таким чином, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років, яка перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII.

Розмір такої допомоги визначається у вигляді 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби, тобто, у розглядуваному випадку за кожні 25 повних календарних років служби Позивача.

У відзиві по позовну заяву, відповідач зазначає, що на підставі наказу 1 прикордонного загону від 18 січня 2020 року № 317-ОС, позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби (02 листопада 1993 року - 17 травня 1995 року; 20 червня 1996 року 18 червня 2020 року) у сумі 175 300 грн.

Сторонами не заперечується факт того, що вислуга років позивача складає календарних - 25 років 06 місяців 13 днів.

Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідачем виплачена грошова допомога за 25 повних календарних років служби, тобто за кожний повний календарний рік служби позивача.

Суд зауважує, що у позивача 25 календарних років служби, до яких входить 21 рік пільгової служби, які не підсумовуються.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Донецький прикордонний загін) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Повний текст судового рішення прийнятий в письмовому провадженні 10 серпня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко