Справа № 200/1001/20-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року справа №200/1001/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 200/1001/20-а (головуючий суддя І інстанції - Кочанова П.В.), складене у повному обсязі 29 травня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління у формі повідомлення №6347 від 03 грудня 2019 року про відмову у призначенні субсидії,

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ "Ощадбанк" призначивши субсидію (а.с. 1-2)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, оформлене у вигляді повідомлення від 03 грудня 2019 року №6347 про відмову в призначенні ОСОБА_1 субсидії. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» від 17 жовтня 2019 року №920, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено (а.с. 82-88).

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що житлові субсидії призначаються згідно з Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.

Управлінням було прийнято рішення про не призначення житлової субсидії з жовтня 2019 року у зв`язку з несплатою ЄСВ позивачем протягом останніх трьох місяців (ас. 93-95).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

12 серпня 2020 року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України (серії НОМЕР_2 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 09 серпня 2001 року) та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

17 жовтня 2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації через офіційний веб-портал Мінсоцполітики з заявою в електронній формі про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 8-9).

Згідно декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, до осіб, які входять до складу домогосподарства та їх зареєстроване місце проживання відносяться: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до членів сім`ї зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання відноситься ОСОБА_3 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11-12).

Згідно відомостей про доходи, дохід ОСОБА_1 складає 27 000,00 грн. (адвокат-самозайнята особа), дохід ОСОБА_3 складає 5 160,00 грн. (допомога по догляду за дітьми до 3р., УСЗН Слов`янської міської ради) (а.с. 12).

Як вбачається зі скриншоту, роздрукованого з електронної адреси позивача, електронним листом Мінсоцполітики 25 жовтня 2019 року повідомлено останнього про те, що за результатом розгляду документів було прийнято рішення про призначення житлової субсидії (а.с. 10).

08 листопада 2019 року, Управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації звернулось до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо надання довідки про доходи ОСОБА_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка отримує в управлінні державну соціальну допомогу при народженні дитини за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року (а.с. 32).

Згідно Довідки управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 13 листопада 2019 року №04-50/1044, ОСОБА_3 отримала дохід з січня 2019 року по червень 2019 року у розмірі 5 160,00 грн. (а.с. 33)

Згідно Довідки від 03 грудня 2019 року про завантажені доходи за ОСОБА_1 по формі 1 ДФ сума доходу ДРФО відсутня, по підприємцях сума доходу ДРФО відсутня, за ОСОБА_3 по формі 1 ДФ сума доходу ДРФО відсутня, по підприємцях сума доходу ДРФО відсутня (а.с. 34).

Згідно повідомлення відповідача від 03 грудня 2019 року про призначення субсидії до особової справи № 6347 уповноваженому власнику/наймачеві ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 не призначено житлову субсидію з 1 жовтня 2019 року з таких підстав: несплата ЄСВ протягом трьох місяців (а.с. 6).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно відмови в надані житлової субсидії.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем зроблено помилковий висновок про відсутність даних про сплату позивачем в 2019 році єдиного соціального внеску, а право позивача на призначення субсидії підлягає захисту шляхом повторного розгляду заяви про її призначення.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що вимоги позивача про зобов`язання призначити субсидію є втручанням в дискреційні повноваження, а тому не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення № 848).

Відповідно до п.1 Положення №848 це Положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:

щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме:

- житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком;

- комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами;

щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), а саме:

- витрат на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, відповідно до яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів;

- витрат на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

- щомісячної житлової субсидії на оплату витрат на комунальні послуги у будинку, в якому створено об`єднання;

- житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік. Згідно із п.4 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 14 Положення №848 визначено підстави для відмови у призначенні субсидій. Так, підпунктом 3 п. 14 Положення №848 однією із підстав для відмови у призначенні субсидії визначено наявність у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду:

- навчалися за денною формою навчання у закладах загальної середньої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти, вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як безробітні і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості;

- отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю.

Відтак, з огляду на наведені приписи Положення №848, субсидія не може бути призначена особі, яка не сплатила єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом 3-х місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Згідно повідомлення відповідача від 03 грудня 2019 року про призначення субсидії до особової справи № 6347 уповноваженому власнику/наймачеві ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 не призначено житлову субсидію з 1 жовтня 2019 року з таких підстав: несплата ЄСВ протягом трьох місяців (а.с. 6).

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, позивач є адвокатом-самозайнятою особою, що підтверджується інформацією викладеною в Єдиному реєстрі адвокатів України (Рада адвокатів: Рада адвокатів Донецької області, № Свідоцтва: 4400, Дата видачі свідоцтва: 4/7/2012, Ким видано свідоцтво: Донецька обласна КДКА) (а.с. 56, 64).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абз.1, 2 п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Спірним в рамках даної справи є сплата/несплата позивачем ЄСВ протягом трьох місяців перед зверненням із заявою про призначення субсидії.

В матеріалах справи наявні копії банківських квитанцій, які підтверджують сплату позивачем ЄСВ як самозайнятою особою (а.с. 7 та зв. бік а.с. 7), а саме:

- № квитанції 0.0..1 від 14 травня 2019 року на суму 2 970,00 грн. (призначення платежу: ЄСВ для самозайнятої особи за 1 квартал 2019 року),

- № квитанції 0.0..1 від 23 липня 2019 року на суму 2 970,00 грн. (призначення платежу: ЄСВ для самозайнятої особи за 2 квартал 2019 року),

- № квитанції 0.0..1 від 16 жовтня 2019 року на суму 2 970,00 грн. (призначення платежу: ЄСВ для самозайнятої особи за 3 квартал 2019 року),

- № квитанції 0.0..1 від 14 січня 2020 року на суму 2 970,00 грн. (призначення пл.атежу: ЄСВ для самозайнятої особи за жовтень-грудень 2019 року.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з січня 2019 року на рівні 4173 гривні. У зв`язку з цим розмір мінімального страхового внеску становитиме: 4173 грн. х 22 % = 918,06 гривень, за квартал 2 754,18 грн. (918,06 грн. х 3місяці).

Відтак ЄСВ позивачем сплачено у повному обсязі.

Крім того, з інтегрованої картці платника податків (позивача) за кодом бюджетної класифікації 71040000 єдиний внесок фізичної особи яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі, при цьому у позивача наявна переплата по ЄСВ у розмірі 647,56 грн. (а.с. 74, 76)

Надані відповідачем результати обробки запиту в ДФСУ по загальним доходам за період I та II кварталу 2019 року, суд не вважає належними доказами не сплати позивачем єдиного внеску, з огляду на вищевказані висновки суду та докази сплати ЄСВ у повному обсязі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача при відмові у призначенні позивачу субсидії з підстав несплати ним ЄСВ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 200/1001/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко