Справа № 160/3604/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Справа № 160/3604/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ»
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
19.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.04.2019 року №509 «Про накладення штрафу на АТ «ДНІПРОАЗОТ» за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі» у розмірі 8580,09 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем було проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері теплопостачання та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, за результатами якого складено акт, на підставі висновків які були виявлені у ході перевірки порушення законодавства та на підставі висновків акту винесено постанову про накладення штрафу за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі. Позивач вважає, що постанова про накладення штрафу є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийнята на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки.
19.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
22.04.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
14.05.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання.
24.05.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що була проведена перевірка позивача, в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу. Відповідач вважає, що оскаржувану постанову про накладення штрафу є правомірною, та такою, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для її скасування відсутні.
28.05.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені і відзиві на позовну заяву, оскільки здійснений позивачем розрахунок внесків на регулювання у цілковитій відповідності до вимог законодавства.
31.05.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі №160/3648/19.
10.06.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких вказано, що всі обсяги теплової енергії, що споживаються обладнанням (устаткування) яке не задіяне в технологічних процесах виробництва теплової енергії, або використовуються для провадження іншої не ліцензованої діяльності виробника на території підприємства чи споживаються іншими суб`єктами господарювання на території ліцензіата, мають бути віднесені до корисного відпуску теплової енергії.
02.09.2019 року від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що відповідач не має відповідних повноважень щодо здійснення державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері комунальних послуг щодо діяльності теплової енергії.
10.09.2019 року від відповідача надійшли заперечення на пояснення позивача, відповідно до яких вказано, що доводи позивача про відсутність у відповідача відповідних повноважень щодо здійснення державного контролю є необґрунтованими та не відповідають дійсності.
17.09.2019 року від позивача надійшли пояснення на заперечення відповідача на пояснення позивача, відповідно до яких вказано, що позивач не погоджується з доводами відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства.
27.02.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.
19.03.2020 року відповідно до довідки секретаря судового засідання, у зв`язку з оголошенням загальнодержавного карантину, з урахуванням Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, судові справи, судові засідання у яких, призначені суддею Дєєвим М.В. на 19.03.2020 року, зняті з розгляду.
28.04.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).
15.07.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі з 16.07.2020 року, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
27.07.2020 року від відповідача надійшли пояснення по справі відповідно до яких вказано, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства.
31.07.2020 року від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що позивач здійснював розрахунок внесків на регулювання у цілковитій відповідності до вимог чинного законодавства.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 11.03.2019 року по 22.03.2019 року на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2019 рік, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.11.2018 року №1584, посвідчення на проведення планової перевірки від 07.02.2019 року №70 посадовими особами НКРЕКП була проведена планова перевірка дотримання АТ «ДНІПРОАЗОТ» вимог законодавства у сфері теплопостачання та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії.
За результатами проведеної перевірки НКРЕКП було складено Акт, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері теплопостачання та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії від 22.03.2019 № 102.
За результатами розгляду акту №102 від 22.03.2019 року на засіданні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №509 від 05.04.2019 року «Про накладення штрафу на АТ «ДНІПРОАЗОТ» за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі», згідно якої:
- Відповідно до частини п`ятої статті 13 та статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» накласти штраф у розмірі 8 580,09 грн. за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі за I-IV квартали 2018 року.
Позивач вважає, що вищевказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення із даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Щодо наявності повноважень у відповідача для проведення перевірки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 1 Закону України від 22.09.2016 року №1540 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.
Згідно ст.3 Закону №1540 Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.
Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.
Відповідно до ч.1, 2 ст.14 Закону №1540 засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.
Згідно ч.2 - 4 ст.22 Закону №1540 за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії; анулювання ліцензії.
У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України Про ринок електричної енергії, Про природні монополії, Про питну воду та питне водопостачання, Про ринок природного газу, Про теплопостачання.
Відповідно до положень ст. 19 Закону №1540 Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Під час здійснення державного контролю Регулятор має право: 1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.
Абзацом 5 ч.5 ст.19 Закону №1540 встановлено, що у разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.
Отже, НКРЕКП є органом, уповноваженим здійснювати державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних. При виявленні порушень у діях суб`єктів господарювання, НКРЕКП вправі застосовувати до них за результатом проведених перевірок санкції, у тому числі штрафні, виключний перелік яких визначений статтею 14 Закону № 1540, а також здійснювати інші заходи державного регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, які за своєю правовою природою не є санкціями у розумінні Закону №1540.
Щодо доводів позивача про відсутність у НКРЕКП повноважень на здійснення контролю в сфері енергетики та комунальних послуг із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019, яким визнано неконституційними положення Закону про визначення статусу НКРЕКП, суд зазначає наступне.
Згідно статті 152 Конституції України передбачено: закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно пункту другого резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019 ним визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци перший, другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 року №1540-УІІІ. При цьому, в пункті третьому резолютивної частини рішення вказано, що зазначені норми Закону втрачають чинність з 31.12.2019 року.
Таким чином, як на час виникнення спірних правовідносин, положення зазначених норм Закону були чинними та можуть застосовуватись до 31.12.2019 року, у зв`язку з чим вказане свідчить про відсутність підстав для скасування рішення відповідача з огляду на рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019.
Щодо підстав винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Суд зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови №509 від 05.04.2019 року, відповідачем було накладено штраф за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі за I-IV квартали 2018 року.
Так, судом встановлено, що на підставі Акту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, складеного за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері теплопостачання та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії від 22.03.2019 № 102 винесено постанову від 05.04.2019 року №508, якою зобов`язано Акціонерне товариство «ДНІПРОАЗОТ» сплатити заборгованість по внескам на регулювання за I-IV квартали 2018 року у сумі 171 601,86 грн.
З несвоєчасну сплату вказаної суми заборгованості відповідачем було нараховано штрафні санкції у розмірі 8 580,09 грн. та винесено оскаржувану у даній справі постанову від 05.04.2019 року №509.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19 відмовлено у задоволені позову Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про оскарження постанови від 05.04.2019 року №508 про накладення штрафу та здійснення заходів державного регулювання. Вказане рішення залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 року.
Так, у вищевказаному судовому рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19, щодо порушення в частині дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії та визначення суми внеску на регулювання за I-IV квартали 2018 року, що призвело до його несплати в повному обсязі судом зазначено наступне:
«Відповідно до п.п.9 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на транспортування теплової енергії.
Так, протягом 2018 року позивач визначав суму чистого доходу для розрахунку внесків на регулювання, виходячи із обсягів реалізації теплової енергії споживачам за прямими договорами не враховуючи при цьому внутрішньозаводське споживання теплової енергії для потреб основного виробництва, що призвело до сплати внесків на регулювання не в повному обсязі за І - IV квартали 2018 року.
Положеннями ст.13 Закону №1540 передбачено, що платниками внесків на регулювання є суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.
На виконання ст.13 Закону №1540 постановою НКРЕКП від 06.04.2017 року №491 було затверджено Порядок розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання (далі - Порядок).
Пунктом 2 Порядку визначено, що базою нарахування суми внеску на регулювання є чистий дохід платника внеску на регулювання від провадження діяльності, що регулюється НКРЕКП, за звітний квартал.
Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що платники внеску на регулювання мають розраховувати суму внеску на регулювання, як визначений відсоток від чистого доходу (обсягу коштів), отриманого від провадження ліцензованої господарської діяльності, що регулюється НКРЕКП, зокрема від виробництва теплової енергії.
Враховуючи, що теплова енергія, яка виробляється на об`єктах енергетики металургійних комбінатів чи інших промислових підприємств, корисно використовується в інших технологічних процесах виробництва основної продукції цих підприємств, та є однією із складових собівартості виробництва інших товарів (послуг), такі ліцензіати мають визначати суму внеску на регулювання, як визначений відсоток від товарної продукції (обсягу коштів), отриманої від провадження ліцензованої господарської діяльності, що регулюється НКРЕКП.
Таким чином, всі обсяги теплової енергії, що споживаються обладнанням (устаткування), яке не задіяне в технологічних процесах виробництва теплової енергії, або використовуються для провадження іншої не ліцензованої діяльності виробника на території підприємства чи споживаються іншими суб`єктами господарювання на території ліцензіата, мають бути віднесені до корисного відпуску теплової енергії.
На сторінці 53 Акту перевірки (а.с.91) зазначено, шо протягом 2018 року внески на регулювання сплачувались Позивачем 25.01.2018, 24.04.2018, 27.07.2018 та 30.10.2018, тобто у встановлений термін (протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним). Щоквартальні звіти Товариства про сплату внеску на регулювання за формою №20-НКРЕКП надавались до Управління НКРЕКП у Дніпропетровській області також у встановлені терміни.
Сума доходу для розрахунку ставки внеску визначається відповідно до показників рядку 145 графи 5 «Товарна продукція» відповідних квартальних звітів за формами № 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії» та ставки внеску на регулювання, визначеної постановою НКРЕКП на відповідний квартал.
Відповідно до наданих Товариством звітів про сплату внеску на регулювання за формою №20-НКРЕКП сума чистого доходу для розрахунку внеску на регулювання за І - IV квартали 2018 року, визначена виходячи з обсягів реалізації теплової енергії споживачам за прямими договорами та не враховує внутрішньозаводське споживання теплової енергії для потреб основного виробництва, що призвело до сплати внесків на регулювання не в повному обсязі за І - IV квартали 2018 року.
Загальна сума заборгованості по сплаті внесків на регулювання за 2018 рік становить 171 601,86 грн.
Перевіркою встановлено, що протягом 2015 - 2017 років позивач здійснював діяльність з виробництва теплової енергії із застосуванням тарифів на виробництво теплової енергії, розрахунок яких було здійснено відповідно до Порядку розрахунку тарифів на електричну та теплову енергію, що виробляється на ТЕЦ, ТЕС, АЕС та на установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії, затверджений постановою НКРЕ від 12.10.2005 року №896, структура витрат діяльності з виробництва теплової енергії не затверджувалась.
Протягом 2018 року позивач здійснював діяльність з виробництва теплової енергії із застосуванням тарифів на виробництво теплової енергії, розрахунок яких було здійснено відповідно до Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 року №991 та затверджено структуру витрат.
Недотримання структури витрат встановлено в частині, як недофінансування статей витрат, так і перевитрат фактичних витрат у порівняні з плановими, на підставі яких був розрахований та затверджений тариф на виробництва теплової енергії, скоригованих на обсяг фактичного відпуску теплової енергії.
Статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що органи державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій зобов`язані прийняти рішення про зменшення встановленого ними тарифу на суму нецільового використання коштів у разі, зокрема, використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені програмою технічного розвитку та/або інвестиційною програмою; використання суб`єктом господарювання у сфері теплопостачання коштів на цілі та/або у розмірах, які не передбачені структурою тарифу.
Починаючи з 29.09.2017 року під час формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію для суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з виробництва електричної та (або) теплової енергії на теплоелектроцентралях (далі - ТЕЦ), теплових електростанціях (далі - ТЕС) (крім виробництва електричної енергії за ціновими заявками) та когенераційних установках, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки з використанням альтернативних джерел енергії, та є ліцензіатами НКРЕКП застосовується Методика формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках, затверджена постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 01.08.2017 №991 (далі - Методика № 991), яка передбачає затвердження структури тарифу.
Відповідно до наданих АТ «ДНІПРОАЗОТ» звітів про сплату внеску на регулювання за формою №20-НКРЕКП сума чистого доходу для розрахунку внеску на регулювання за І - IV квартали 2018 року, визначена Ліцензіатом виходячи з обсягів реалізації теплової енергії споживачам за прямими договорами та не враховує внутрішньозаводське споживання теплової енергії для потреб основного виробництва.
Проте, відповідно до положень Методики №991, до складу виробничої собівартості електричної та (або) теплової енергії включаються внески на регулювання, що розраховуються та сплачуються ліцензіатом відповідно до Порядку. При цьому розрахунки собівартості при формуванні тарифів на електричну та (або) теплову енергію здійснюються на весь обсяг корисно відпущеної електричної та (або) теплової енергії.
Абзацом 6 пункту 2.4 Методики №991 передбачено, що для врахування у тарифах коштів на виконання заходів інвестиційної програми ліцензіат подає до НКРЕКП інвестиційну програму відповідно до Порядку формування інвестиційних програм, а також розрахунки економічного ефекту від впровадження заходів інвестиційної програми (за можливості їх здійснення).
Економічний ефект від впроваджених заходів схваленої інвестиційної програми за попередні періоди враховується в розрахунках тарифів на відпуск електричної енергії та (або) виробництво теплової енергії на планований період. У разі необгрунтованого невиконання заходів, що передбачені інвестиційною програмою, НКРЕКП може прийняти рішення про вилучення зі структури тарифів на відпуск електричної та виробництво теплової енергії невикористаних коштів з додатковим вирахуванням відсотків за користування цими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України за минулі періоди.
Разом з тим, п.4.13. Методики №991 передбачено, що підставами для зміни тарифів за ініціативою НКРЕКП є, серед іншого, нецільове використання коштів ліцензіатом або відхилення від напрямків та/або обсягів витрат, встановлених структурою тарифів, та/або відхилення від обсягів окремих її складових, встановлених додатками до структури тарифів (у разі наявності), більше ніж на 3 %, результати перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії та невиконання ліцензіатом схваленої НКРЕКП в установленому порядку інвестиційної програми з урахуванням результатів перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної та (або) теплової енергії.
Водночас, Порядок розрахунку тарифів на електричну та теплову енергію, що виробляється на ТЕЦ, ТЕС, АЕС та на установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, затверджений постановою НКРЕ від 12.10.2005 №896, (далі - Порядок №896, втратив чинність 29.09.2017 року) не передбачав затвердження структури тарифу.
При цьому, п.3 Порядку №896 встановлено, що суб`єкти господарювання з комбінованого виробництва електричної та теплової енергії надають НКРЕ матеріали для затвердження тарифів на відпуск ними електричної та теплової енергії, як правило, на один рік та звітні матеріали за аналогічний період минулого року і очікувані дані за попередній період згідно з додатками "Розрахунок тарифів на виробництво електричної та теплової енергії" (додаток 1) та "Витрати на виробництво одиниці продукції" (додаток 2).
Згідно з п.10 Порядку №896 для затвердження тарифів заявник подає до НКРЕ інвестиційну програму, затверджену відповідно до статуту ліцензіата та погоджену з центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління в електроенергетиці, яка повинна включати: інформацію щодо загального техніко-економічного стану ліцензіата на час подання інвестиційної програми; перелік робіт, основного обладнання, матеріалів, апаратного та програмного забезпечення, запланованих для закупівлі на прогнозний період згідно з інвестиційною програмою з розбивкою на етапи закупівель (квартали); техніко-економічне обґрунтування необхідності і доцільності проведення робіт по кожному розділу інвестиційної програми; обґрунтування вартості запланованих робіт; джерела фінансування інвестиційної програми; розрахунок економічного ефекту від впровадження заходів інвестиційної програми.
Відповідно до п.15 Порядку №896 при невиконанні ліцензіатом інвестиційної програми НКРЕ може зменшити діючі тарифи ліцензіата, вилучивши зі структури тарифів невикористані кошти, що були передбачені на реалізацію інвестиційної програми, або врахувати ці кошти як джерело фінансування інвестиційної програми на прогнозний період.
Крім того, п.20 Порядку №896 передбачає, що у разі неподання інформації в установлені терміни та/або подання недостовірної інформації НКРЕ має право відмовити суб`єкту господарювання з комбінованого виробництва електричної та теплової енергії у перегляді тарифу або знизити тариф, виходячи з даних звітності, актів перевірок та/або відповідних пояснень і матеріалів.
Загальна сума економії за 2015 - 2018 роки за статтями витрат тарифів на виробництво теплової енергії, що виникла у результаті недофінансування статей витрат «паливо» склала 55 432,31 тис.грн. без ПДВ, а саме: 2015 рік - недофінансування становить 24 285,18 тис.грн. без ПДВ, 2016 рік - перевитрати склали 15 817,5 тис.грн. без ПДВ, 2017 рік - недофінансування склало 46 583,11 тис. грн. без ПДВ, 2018 рік - недофінансування становить 381,52 тис.грн. без ПДВ.
Тобто, у результаті аналізу ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки виявлено відхилення фактичних витрат АТ «Дніпроазот» від планових показників, на підставі яких був розрахований та затверджений тариф на виробництво електричної енергії.»
Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з вищевказаного рішення суду вбачається, що суд дійшов висновку про правомірність визначення відповідачем суми внеску на регулювання за I-IV квартали 2018 року у розмірі 171 601,86 грн.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у разі несплати внеску на регулювання або сплати його не в повному обсязі протягом кварталу, наступного за звітним, Регулятор приймає рішення про накладення на такого платника внеску штрафу у розмірі 5 відсотків несплаченої суми внеску на регулювання та може звернутися до суду про стягнення несплаченого внеску на регулювання.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача штрафу за несплату внесків на регулювання не в повному обсязі за I-IV квартали 2018 року, у розмірі 5 відсотків несплаченої суми внеску на регулювання, що складає 8 580,09 грн., у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною та такою, що винесено у відповідності до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв