Справа № 520/3963/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 р. Справа № 520/3963/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) по справі № 520/3963/2020

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення (повідомлення) №1128 від 20.02.2020 Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про відмову в призначені допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, на доньку ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини, на доньку ОСОБА_2 за його заявою від 06.02.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення (повідомлення) №1128 від 20.02.2020 Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про відмову в призначені допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини, на доньку ОСОБА_2 за його заявою від 06.02.2020.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області (далі - відповідач) не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог зазначає, що судом не враховано, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини, а позивачем вказаний строк пропущено.

Крім того зазначає, що відповідно до положень Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 обґрунтовано відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки позивач не проживає за адресою, яка зазначена у заяві про призначення допомоги.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Позивач має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.09.2019 (а.с.11)

З 26.09.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на обліку як внутрішньо-переміщені особи, фактичне місце проживання яких визначено: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками від 26.09.2019 (а.с. 12,13).

02.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про призначення допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 .

Листом від 04.10.2019 № 5053 відповідач повідомив про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини посилаючись на те, що державна допомога при народженні дитини, призначається за умови що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Позивач оскаржив зазначені дії відповідача у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №520/10926/19, яке набрало законної сили у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не дотримано форми заяви, а тому підстави для її розгляду та призначення зазначеної допомоги відсутні. Разом з тим шодо доводів про пропуск позивачем 12-місячного строку, суд вказав, що неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини, а тому беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини є наявні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу соціальну допомогу при народженні дитини у випадку звернення із заявою, встановленої форми.

05.02.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення виплати допомоги при народженні дитини, складеною за формою, затвердженою Мінсоцполітики (а.с. 44-45).

06.02.2020 представник позивача направив до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області адвокатський запит, в якому просив надати роз`яснення щодо підстав відмови в призначенні ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини на доньку ОСОБА_2 на надіслати копію розпорядження про відмову у призначенні допомоги (а.с. 15-16).

14.02.2020 Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області листом повідомило представника позивача, що на даний час не прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з огляду на відсутність рішення комісії по здійсненню перевірки правомірності взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб у Балаклійському районі та призначення їм відповідних виплат (а.с. 17).

Також судом встановлено, що відповідачем здійснено обстеження за фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та його сім`ї, за результатами якого складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.02.2020 № 156.

В акті зазначено, що на момент проведення перевірки ОСОБА_1 і його донька ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не перебували. Управлінням залишено повідомлення про необхідність з`явитися позивачу та його донці до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області для проходження ідентифікації не пізніше 17:00 год 17.02.2020.

17.02.2020 ОСОБА_1 і його донька ОСОБА_2 не з`явилися до Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області (а.с. 32).

На засіданні комісії по здійсненню перевірки правомірності взяття на облік внутрішньо переміщених осіб у Балаклійському району та призначення їм відповідних соціальних виплат, вирішено припинити (не призначати) соціальні виплати з урахуванням актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, зокрема, ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини, що підтверджується протоколом № 81 від 18.02.2020 (а.с. 35-36).

З урахуванням вищезазначеного висновку комісії, 20.02.2020 відповідачем прийнято рішення (повідомлення) №1128 про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки заявник не проживає на території Балаклійського району (а.с. 37).

Позивач, вважаючи неправомірним рішення відповідача щодо невиплати допомоги при народженні дитини протиправними, звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність позивача за місцем проживання не позбавляє його права на отримання допомоги при народженні дитини через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб. Тому, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на допомогу при народженні дитини, а тому відмова в її призначені є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі - Закон №2402-III) з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон №2811-XII) та іншими законами України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Відповідно до ст.10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно зі ст. 11 Закону 2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказана норма права також визначає умови припинення виплати допомоги при народженні дитини, до яких належать: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Зазначені положення Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Судом встановлено, що позивач, який є громадянином України та має зареєстроване місце проживання на території України звернувся до відповідача за місцем реєстрації, як внутрішньо переміщена особа, із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. До заяви було додано копію свідоцтва про народження дитини, видане Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.09.2019.

Таким чином, позивач виконав вимоги, встановлені законодавством для ініціювання розгляду питання про призначення допомоги. Жодних повідомлень про невідповідність або неповноту поданого пакету документів відповідачем позивачу не спрямовувалось.

Єдиною підставою для відмови в призначенні позивачу допомоги при народженні дитини стала відсутність позивача за адресою, зареєстрованою як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи, з посиланням на акт обстеження матеріально побутових умов сімї.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що зазначена обставина не позбавляє позивача та її дитину права на отримання допомоги, з огляду на наступне.

Згідно з п. 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 (далі - Порядок №365) для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 12 Порядку за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Положеннями п. 13 Порядку передбачено, що комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Таким чином п. 13 Порядку встановлює додаткову підставу для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, яка не передбачена ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Джерела права, які застосовуються судом, визначені у ст. 7 КАС України, яка, зокрема, передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Колегія суддів зазначає, що підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Закон № 2811-XII не містить такої підстави для відмови у призначенні допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Колегія суддів зазначає, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 10.04.2019 по справі № 226/177/17, від 03.10.2019 по справі № 226/1177/17.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є законними, обґрунтованими та правильно задоволені судом першої інстанції.0

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності позивача за фактичним місцем проживання, зазначеним в довідці від 26.09.2019 і як наслідок відсутність підстав для виплати допомоги при народженні дитини не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставами для його скасування.

Доводи скаржника про пропуск позивачем 12-місячного строку звернення із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, а також відсутність доказів щодо неможливості позивача виїхати з непідконтрольної території впродовж 12 місяців з дня народження дитини та оформити зазначену допомогу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не були підставою для відмови у призначенні такої допомоги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а.

Враховуючи вищевикладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на звернення до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі № 520/3963/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій