Справа № 160/7285/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року Справа № 160/7285/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», про визнання протиправною та скасування постанови, -
02.07.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №62135471 від 20.05.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху на усунення недоліків позовної заяви.
13.07.2020 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви в строк, визначений Кодексом адміністративного судочинства України, шляхом надання до канцелярії суду заяви .про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою задоволено, поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 10.08.2020 року, відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «Алекскредит»..
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву, разом з копіями матеріалів виконавчого провадження до 06.08.2020 року, а третій особі - пояснення щодо позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження № 62135741 від 20.05.2020 року є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання боржника та не за місцезнаходженням майна боржника. Вказує, що відкриття виконавчого провадження не за місцем реєстрації та проживання позивача порушують права позивача, як сторони виконавчого провадження. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Також, разом із відзивом на позов від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року у задоволенні клопотань приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Пояснення щодо позову від третьої особи - ТОВ «Алекскредит» до суду не надходили.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.11.2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» укладено договір про надання кредиту № 2937293, відповідно до умов якого ТОВ «Алекскредит» (кредитодаваць) надає ОСОБА_1 (позичальнику) кредит на інші споживчі цілі в сумі 7 600,00 грн.
На підставі заяви та виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №62135741 від 20.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 37 003,20 грн., про що складена оскаржувана постанова.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1403-VIII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно із ч. 3 ст. 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Із змісту наведеної норми ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Частиною 5 ст. 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 3 ст. 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із абз. 1 ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Під час розгляду справи судом встановлено, що приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Також, судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні ВП №62135741 - фізична особа - ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті серії НОМЕР_2 , виданому Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 19.01.2001 року, копія якого міститься в матеріалах справи.
Отже, місце реєстрації проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №62135741 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Однак, вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки матеріали виконавчого провадження ВП №62135741, копія якого наявна в матеріалах справи, не місять жодних доказів на підтвердження того, що адресою проживання (перебування) боржника є саме: АДРЕСА_1 , натомість у наданій стягувачем разом із заявою про примусове виконання рішення і наявній у цьому виконавчому провадженні копії договору про надання кредиту зазначено лише одну адресу боржника, а саме: місце реєстрації - АДРЕСА_2 .
Реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою підтверджено її паспортом серії НОМЕР_2 , виданому Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 19.01.2001 року.
При цьому, позивач у позовній заяві стверджує, що ніколи не була зареєстрована та не проживала у м. Києві та Київській області.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена третьою особою в заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса адреса місця перебування боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
З приводу доводів відповідача, що Закон України №1404-VIII не покладає на нього обов`язок перевіряти до відкриття виконавчого провадження місце проживання/перебування боржника, суд зазначає про їх помилковість, оскільки відсутність в законі прямої вказівки на вчинення таких дій ніяким чином не звільняє приватного виконавця від виконання вимог закону, зокрема, приписів Закону №1404-VIII та Закону №1403-VIII, щодо прийняття ним до виконання виконавчих документи саме за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника в межах відповідного округу, в якому приватний виконавець здійснює діяльність.
Тим більше, як зазначалося вище, ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження проживання боржника на території м. Києва, а також наявності у боржника майна або про отримання нею доходів на території м. Києва.
Отже, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №62135741 у межах виконавчого округу м. Києва.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року ВП №62135741 прийнята відповідачем з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Згідно із п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірна постанова підлягає скасуванню, через відкриття виконавчого провадження ВП №62135741 не за місцем виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець