Справа № 120/2278/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 серпня 2020 р. Справа № 120/2278/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)», у якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)», що відкриті в установах банків на суму податкового боргу в сумі 1 563 910,14 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби № 39» (далі ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби № 39») є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

За відповідачем рахується податковий борг у сумі 1 563 910,14 грн., що складається з наступних платежів:

- податок на додану вартість 1 527 761,31 грн., з яких 1 227 259,71 грн. - основний платіж, 169 544,10 грн. - штрафна санкція, 130 957,50 грн. пеня;

- рентна плата за спеціальне використання води 8 471,56 грн., з яких 6 448,08 грн. - основний платіж, 1 822,56 грн. - штрафна санкція, 200,92 грн. - пеня.

- екологічний податок(код класифікації 19010100) 2 495,98 грн., з яких 1 732,98 грн. - основний платіж, 331,86 грн. - штрафна санкція, 430,64 грн. - пеня.

- надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 2 014,47 грн., з яких 1 676,88грн. - основного платежу, 296,07 грн. - штрафної санкції, 41,52 грн. пеня.

- екологічний податок(код класифікації 19011000) 620,75 грн., з яких 620,75 грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафна санкція, 0,00 грн. - пеня.

- інші збори за забруднення навколишнього середовища 22 539,22, з яких 0,00 грн. - основний платіж, 2 742,97 грн. - штрафна санкція, 19 796,07 грн. - пеня.

- адміністративні штрафи 7,53 грн., з яких 0.00грн. - основного платежу, 0,00грн. - штрафної санкції, 7,53грн. - пені.

Оскільки відповідач добровільно не погашає борг, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 05.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

06.07.2020 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що на час розгляду підприємством була частково погашена податкова заборгованість: платіжне доручення № 52 від 30.03.2020 року екологічний податок 620,75 грн.; платіжне доручення № 53 від 30.03.2020 року погашення боргу з надходження від скидів забруднюючих речовин 1086,43 грн.; виписка «Укргазбанку» від 31.03.2020 року погашення податкового боргу з екологічного податку 181,49 грн., платіжне доручення № 1531 від 19.05.2020 року екологічний податок (викиди забруднюючих речовин) 1350 грн.; платіжне доручення «Укргазбанку» від 27.05.2020 року погашення боргу з рентної плати за спеціальне використання води 2131,09 грн.

Вказує, що незважаючи на важкий фінансовий стан, підприємством вживаються всі заходи для погашення боргу.

Також зазначає, що накладення арешту на банківські рахунки призведе лише до фактичного зупинення діяльності підприємства, а також і до порушення прав засуджених на працю.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

05.08.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що підприємством частково була погашена податкова заборгованість на суму 5369,76 грн., а тому з урахуванням часткової сплати сума заборгованості складає 1 558 540,38 грн. Також вказано, що відсутнє будь-яке майно у відповідача на яке можна було б звернути стягнення у погашення податкового боргу, а тому наявні підстави передбачені пп.20.1.33 ч. 20.1 чт. 20 Податкового кодексу України для накладення арешту на кошти та інші цінності ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби № 39», що знаходяться у банку.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та являється платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Станом на 01.06.2020 року згідно інтегрованої картки платника податків, за боржником рахувався борг щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що складає всього 1 563910,14 грн., з яких:

- податок на додану вартість 1 527 761,31 грн.,

- 1 227 259,71 грн. - основний платіж;

- 169 544,10 грн. - штрафна санкція,

- 130 957,50 грн. пеня;

- рентна плата за спеціальне використання води 8 471,56 грн., з яких 6 448,08 грн. - основний платіж, 1 822,56 грн. - штрафна санкція, 200,92 грн. - пеня.

- екологічний податок(код класифікації 19010100) 2 495,98 грн., з яких 1 732,98 грн. - основний платіж, 331,86 грн. - штрафна санкція, 430,64 грн. - пеня.

- надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 2 014,47 грн., з яких 1 676,88грн. - основного платежу, 296,07 грн. - штрафної санкції, 41,52 грн. пеня.

- екологічний податок(код класифікації 19011000) 620,75 грн., з яких 620,75 грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафна санкція, 0,00 грн. - пеня.

- інші збори за забруднення навколишнього середовища 22 539,22, з яких 0,00 грн. - основний платіж, 2 742,97 грн. - штрафна санкція, 19 796,07 грн. - пеня.

- адміністративні штрафи 7,53 грн., з яких 0.00грн. - основного платежу, 0,00грн. - штрафної санкції, 7,53грн. - пені.

Під час розгляду справи відповідачем частково погашена податкова заборгованість, а саме: екологічний податок на суму 620,75 грн. та суму 181,49 грн.; надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 1086,43 грн., екологічний податок (викиди забруднюючих речовин) 1350 грн., 7,53грн. пені; рентна плата за спеціальне використання води 2131,09 грн.

Оскільки ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» частково була погашена податкова заборгованість на суму 5369,76 грн., а тому з урахуванням часткової сплати сума заборгованості складає 1 558 540,38 грн.

Податковий борг підтверджується інтегрованою карткою платника податків з жовтня 2019 року по березень 2020 року, самостійно поданими податковими деклараціями з податку на додану вартість, податковими деклараціями з рентної плати від 06.11.2019 року, від 24.01.2020 року; податковими деклараціями екологічного податку від 06.11.2019 року та від 05.02.2020 року; податковими повідомленнями - рішеннями № від 31.10.2019 року; № від 05.12.2019 року; № від 07.02.2020 року; № від 10.02.2020 року та податковою вимогою № 41-02 від 22.02.2013 року.

З метою погашення податкового боргу позивачем було виставлено відповідачу податкову вимогу про сплату податкового боргу форми «Ю» № 41 02 від 22.02.2013 року на суму 12 552,89 грн., яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача (а.с.15) та отримана останнім 04.03.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення.

Оскільки зазначена сума заборгованості перед бюджетом відповідачем в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся з даним позовом до суду щодо накладення арешту на кошти та цінності ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)», що відкриті в установах банку на суму податкового боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України .

Згідно із пунктом 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 826/8691/16.

Позивач вказує, що ним вживалися заходи щодо виявлення майна відповідача, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо юридичної особи ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» від 19.03.2020 року зареєстрована котельня, на яку постановою ВДВС Тростянецького районного управління юстиції від 25.04.2005 року накладено арешт.

Згідно службової записки № 587/02-32-33-03 від 18.03.2020 року за ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» зареєстровано 29.08.2014 року легковий автомобіль марки «ГАЗ 31029».

Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 02-10/1098 від 26.02.2019 року станом на 22.02.2019 року за ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» в реєстрі не зареєстровано сільськогосподарської техніки.

Згідно фінансового звіту (балансу) ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» на 31.12.2019 року вартість основних засобів підприємства складає 862 000 грн.

На запит позивача № 11006 від 23.07.2019 року відповідачем надано відповідь № 04/47 від 03.03.2020 року про відсутність майна, яке можна було б передати у податкову заставу.

Отже, у відповідача відсутнє майно, яке могло б бути джерелом погашення податкового боргу.

Оскільки, відповідачем узгоджений податковий борг, який підтверджений доказами перевіреними судом, не сплачений, відсутнє майно, наявні правові підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банках, на суму податкового боргу в розмірі 1 558 540,38 грн.

Стаття 61 ПК України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доводи відповідача щодо важкого фінансового стану не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного позову та звільнення відповідача від обов`язку погасити борг.

На підставі викладеного, та враховуючи, що дії позивача відповідають вимогам чинного законодавства України, а також приймаючи до уваги факт не надання відповідачем до суду доказів погашення заборгованості, чи будь-яких доказів, які б спростовували наведені доводи позивача щодо скасування зазначеної суми боргу, а також те, що наявність боргу підтверджується матеріалами справи, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)», що знаходяться в банках на рахунках платника податків в межах суми податкового боргу в сумі 1 558 540,38 грн. (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сорок гривень 38 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 11.08.2020 року.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

Відповідач: Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» (, вул. Гранітна, будинок 15, селище Губник, м. Ладижин, Вінницька область, 24324)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна