Справа № 120/2383/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 серпня 2020 р. Справа № 120/2383/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал" про накладення арешту на кошти та інші цінності,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, позивач) з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал" (далі ТОВ "Кристал", відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить: постановити судове рішення, яким накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ "Кристал", що відкриті в установах банків на суму податкового боргу 5 922 793,84 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача наявний податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 5 922 793,84 грн., з яких 5 561 467,08 грн. основний платіж, 229 829,27 грн. штрафні санкції та 131 497,49 грн. пеня. Представник позивача зазначає, що нерухоме майно ТОВ "Кристал" перебуває в обтяженні, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому, на думку позивача, у відповідача відсутнє майно на яке можна було б звернути стягнення у погашення податкового боргу, а тому наявні підстави передбачені підпунктом 20.1.33 частини 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) для накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Кристал", що знаходяться у банку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 05 червні 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

06 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив, у якому представник відповідача не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві та зазначає, що податкова вимога на суму 5 922 793,84 ТОВ "Кристал" не надсилалась, тому підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відсутні. Також сторона відповідача зазначає, що підтверджена судовими рішеннями сума боргу, на яку може бути накладено арешт, становить 3 588 388,44 грн.

Водночас суд зазначає, що відзив, поданий представником відповідача адвокатом Лавреновою О.А. не підписаний, що є порушенням вимог процесуального законодавства, щодо оформлення заяв по суті справи.

08 липня 2020 року до суду було подано відповідь на відзив, у якій представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі та звертає увагу суду на те, що відповідно до підпункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача подано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ТОВ "Кристал" як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстровано 03 червня 1999 року, на податковому обліку перебуває у Жмеринському управлінні ГУ ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів, передбачених ПК України.

Згідно з відомостями облікової картки платника станом на 02 червня 2020 року за відповідачем рахується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб, що складає всього 5 922 793,84 грн., в тому числі основного платежу 5 561 467,08 грн., штрафної санкції 229 829,27 грн., пені 131 497, 49 грн.

Дана заборгованість виникла у результаті несплати задекларованих та донарахованих сум і підтверджується, зокрема постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі № 802/900/17-а (законної сили набуло 04 липня 2017 року) та рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду: від 14 березня 2018 року у справі 802/2396/17-а (законної сили набуло 17 травня 2018 року), від 13 березня 2019 року у справі № 120/3/19-а (законної сили набуло 16 квітня 2019 року).

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У частині, що не охоплена вказаними судовими рішеннями, заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника податків, податковою декларацією з плати за землю від 13 лютого 2018 року, податковою декларацією з плати за землю від 16 лютого 2019 року, податковою декларацією з плати за землю від 19 лютого 2020 року, податковим повідомленням-рішенням № 001032505 від 07 лютого 2019 року, податковим повідомленням-рішенням № від 20 лютого 2020 року та податковою вимогою від 06 березня 2017 року № 214-17. Вказану податкову вимогу вручено 13 березня 2020 року посадовій особі ТОВ "Кристал", що підтверджується підписом головного бухгалтера на корінці податкової вимоги.

Отже, судом встановлено, що станом на 02 червня 2020 року за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 5 922 793,84 грн, що підтверджується також довідкою про суму податкового боргу ТОВ Кристал , видана ГУ ДПС у Вінницькій області.

З огляду на наявність боргу та на відсутність майна, на яке можна було б звернути стягнення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Аналогічні норми містяться в ПК України, Так, відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1. статті 59 ПК України).

Згідно з підпунктом 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Дані види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Проаналізувавши вищевикладені норми законодавства, суд вважає, що такі норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є:

1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг;

2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу;

3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України, не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим.

Вказана норма та пункт 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одне одного, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме: питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, в специфічній ситуації, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Визначений у підпункті 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України механізм реалізовується постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22, якою затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція).

Главою 9 Інструкції визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 9.2 Інструкції передбачає, що банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 9.3 Інструкції).

Пунктом абзацу 1 п. 9.10 гл. 9 Інструкції передбачено, що у разі надходження до банку платіжної вимоги / інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

Банк виконує часткову оплату платіжної вимоги / інкасового доручення (розпорядження) відповідно до пункту 5.10 глави 5 та пункту 11.9 глави 11 цієї Інструкції.

Враховуючи положення абзацу 3 та 4 п. 9.10 гл. 9 Інструкції, до арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги / інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог / інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта. Банк після списання за платіжною вимогою / інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що у разі визначення конкретного розміру заборгованості у документі, яким накладено арешт, банк без порушення прав платника та одночасно клієнта банка в частині обмеження користування належними такому платнику коштами або цінностями, у разі повного виконання рішення про арешт та списання визначеної суми у визначеному розмірі, продовжує безперешкодно виконувати завдання по списанню або перерахуванню коштів платника за його бажанням.

Як вбачається із матеріалів справи, перед зверненням до суду з відповідним позовом позивач вжив необхідних заходів з метою встановлення наявності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг.

Відповідно до інформації, наданої листом Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області №10/6224-19 від 02 грудня 2019 року за ТОВ "Кристал" зареєстроване право власності на екскаватор колісний марки ЄО-2621 1991 року випуску.

Крім того, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Реєстру іпотек у відповідача відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, у зв`язку з його обтяженням.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача податкового боргу в сумі 5 922 793,84 грн., а позивачем було дотримано усіх вимог чинного законодавства України для звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банках боржника, в якого відсутнє майно, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги та наявність підстав для стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Кристал" у відкритих рахунках у банках, в межах суми податкового боргу.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів погашення податкового боргу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем свідки у справі не залучались, експертизи не проводились, судові витрати з відповідача на стягуються.

Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал", що знаходяться на відкритих рахунках у банках, на суму податкового боргу 5 922 793,84 грн. (п`ять мільйонів дев`ятсот двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто три гривні вісімдесят чотири копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головне управління ДПС у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кристал" (23123, Вінницька область, Жмеринський район, смт. Браїлів, вул. Заводська, буд. 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович