Справа № 280/6441/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Справа № 280/6441/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., позивача: ОСОБА_1 , представника позивача: адвоката Самар Т.Г., представників відповідача: Жовтоножка Д.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, яким позивачу визначено платіж з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1 460 485,28 грн;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, яким позивачу визначено платіж з військового збору на суму 121 707,11 грн;

3) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 №Ф-, якою позивачу визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 236 957,27 грн;

4) визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 33 782,99 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Запорізької області проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої контролюючий орган дійшов висновку про завищення позивачем валових витрат у зв`язку з не підтвердженням використання у господарській діяльності придбання послуг у фізичних осіб-підприємців та сировини (поліестер, пряжа). Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу та зазначає, що здійснює діяльність з виробництва панчішно-шкарпеткових виробів, для чого закуповує сировину, а також користується послугами інших фізичних осіб-підприємців, які з його сировини виготовляють відповідні вироби, що оформлено актами приймання-передачи сировини та отримання готової продукції - товару (шкарпеток). До перевірки були надані всі первинні документи, на підставі яких сформовано показники податкової звітності, у тому числі щодо транспортування придбаної сировини. Крім того зазначає, що контролюючий орган самостійно включив до витрат за 2017 рік залишки сировини, однак такі залишки позивачем до витрат 2017 року не включалися. Також звертає увагу, що витрати на придбання друкованої продукції, упаковки та етикетки віднесені до вартості товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на підставі первинних документів. Крім того, вказує, що акт перевірки за формою та змістом не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому не може бути носієм доказової бази щодо нібито порушень ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства. Вважає прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу протиправними, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.01.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.02.2020.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 29.01.2020 подав відзив (вх.№4584), у якому зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що протягом 2017-2018 років позивач здійснював діяльність з оптової торгівлі панчішно-шкарпетковими виробами. Згідно проведеного аналізу єдиного реєстру податкових накладних та наданих на перевірку первинних документів (видаткових накладних, банківських виписок, рахунків фактур та інше) встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей: готових виробів (шкарпетки, панчохи, колготки та ін.), сировини (бавовна, поліестер, пряжа та ін.), інших виробів (етикетка, упаковка під колготи, гумка тощо). Позивачем не надано до перевірки калькуляційні картки на виготовлену продукцію (розрахунок використаного матеріалу на виготовлення виробів з пряжі (шкарпеткової нитки), гумки, ниток та інші) в розрізі найменувань, кількості та вартості використаних матеріалів у виробництві); підтверджуючі документи стосовно здійснення розрахунків за отримані послуги з контрагентами, які з переданої сировини виготовляли для ФОП ОСОБА_1 продукцію (шкарпетки в асортименті); підтверджуючі документи стосовно транспортування сировини та товару та інші документи, які протягом перевіряємого періоду мали безпосередній вплив на показники поданої звітності. Враховуючи наведене контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем не підтверджено використання отриманих товарно-матеріальних цінностей та послуг в господарській діяльності, у зв`язку з чим в порушення норм Податкового кодексу України (далі - ПК України) завищено витрати, безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу правомірними, просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 17.02.2020 підготовче засідання відкладено на 23.03.2020.

06.03.2020 позивач подав відповідь на відзив (вх.№10782), у якій додатково зазначив, що позивач обрав для здійснення господарської діяльності касовий метод обліку доходів, за яким дохід від реалізації товару визначається за датою надходження грошових коштів на банківський рахунок позивача. При цьому, до складу витрат було включено вартість придбання товарно-матеріальних цінностей та отримання послуг від контрагентів, пов`язаних з реалізацією товарів того звітного періоду, в якому отримано доходи від реалізації таких товарів. Крім того, зазначає, що контролюючий орган визнав дохід, отриманий позивачем від реалізації продукції, виготовленої з придбаної сировини та із залученням послуг інших фізичних осіб-підприємців, у зв`язку з чим висновки про завищення валових витрат є безпідставними.

Ухвалою суду від 06.04.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.05.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 19.05.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.06.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 17.06.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.07.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 22.07.2020 закрито підготовче провадження у справі, відповідно до ч.7 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті розпочатий у той самий день.

У судовому засіданні 22.07.2020 оголошено перерву до 29.07.2020.

У судовому засіданні 29.07.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час судового розгляду позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті справи, а представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані учасниками справи, безпосередньо дослідивши письмові докази подані сторонами, суд встановив такі обставини.

За відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 06.03.1998, дата запису: 16.05.2005, номер запису: 2 009433, перебуває на податковому обліку у відповідача (Вознесенівське управління у м.Запоріжжі) з 06.03.1998 за номером: 2-41-1, є платником єдиного внеску з 12.05.1998, за номером: 08/11-05814, здійснює діяльність: Код КВЕД 14.31 Виробництво панчішно-шкарпеткових виробів; Код КВЕД 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу; Код КВЕД 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям (основний).

З матеріалів справи судом також встановлено, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва від 18.05.1998 НОМЕР_2.

Фахівцями Головного управління ДФС у Запорізької області проведена планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області складений акт №597/08- 01-13-05/ НОМЕР_1 , який датований «19.07.2017» про результати планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 р. (далі - Акт перевірки) (т.1 а.с.29-47).

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п.177.10 ст.177 ПК України, а саме не ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2017- 2018;

- п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 973 656,85 грн. в т.ч. за 2017 р. на суму 558 435,25грн., за 2018 р. на суму 415 221,60 грн;

- пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, а саме занижено суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 81 138,07 грн, в т.ч. за 2017 р. в сумі 46536,27 грн, за 2018 р. в сумі 34 601,80 грн;

- п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, на загальну суму 236 957,27 грн., у т.ч. за 2017 р. на суму 100 876,67 грн, за 2018 р. на суму 136 076,60 грн;

- пп.«в» п.176.1 ст.176 ПК України, встановлено включення до декларацій за 2017-2018 роки перекручених даних, а саме завищення валових витрат.

Позивач подав заперечення на Акт перевірки (т.1 а.с.48-51), за результатами розгляду яких отримано відповідь Головного управління ДФС у Запорізькій області від 23.08.2019 №14623/14/08-01-13-05-09, якою заперечення залишені без задоволення, а висновки Акту перевірки - без змін (т.1 а.с.52-56).

На підставі висновків Акту перевірки 29.08.2019 відповідач прийняв такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1 460 485,28 грн, у тому числі 973 656,85 грн за основним платежем, та 486 828,43 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.57-58);

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з військового збору на суму 121 707,11 грн, у тому числі 81 138,07 грн за основним платежем та 40 569,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (т.1 а.с.59-60);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску на суму 236 957,27 грн (т.1 а.с.63);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 33 782,99 грн (т.1 а.с.61-62).

10.10.2019 позивач подав скаргу на вищезазначені рішення (т.1 а.с.64-67).

Рішенням Державної податкової служби України (далі - ДПС України) від 05.11.2019 №8318/6/99-00-08-05-04 для з`ясування обставин справи, вирішено продовжити строк розгляду скарги в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 29.08.2019 №, № по 15.12.2019 (включно) (т.1 а.с.68).

Рішенням ДПС України від 15.11.2019 №9577/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.08.2019 №, у задоволення скарги відмовлено (т.1 а.с.69-71).

Рішенням ДПС України від 12.12.2019 №12821/6/99-00-07-05-04 в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 29.08.2019 №, № , у задоволення скарги відмовлено (т.1 а.с.73-75).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки), рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.1 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних рішень контролюючого органу стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган в акті перевірки зазначає, що в ході перевірки встановлено завищення задекларованих у 2017 році валових витрат на суму 3 102 418,06 грн по колонці «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції». Так, перевіркою встановлено, що протягом 2017 року ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність з оптової торгівлі панчішно-шкарпетковими виробами. Згідно проведеного аналізу єдиного реєстру податкових накладних за 2017 рік та наданих на перевірку первинних документів (видаткових накладних, банківських виписок, рахунків фактур та інше) встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей: готові вироби (шкарпетки, панчохи, колготки та інш.), сировина (бавовна, поліестер, пряжа та інші), інші вироби (етикетка, упаковка під колготи, гумка тощо). Враховуючи, що до перевірки не надано підтверджуючі документи стосовно здійснення розрахунків за отримані послуги з контрагентами за надані послуги ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , які з переданої сировини виготовляли для ФОП ОСОБА_1 продукцію (шкарпетки в асортименті); підтверджуючі документи стосовно транспортування сировини та готової продукції; калькуляційні картки на виготовлену продукцію (розрахунок використаного матеріалу на виготовлення виробів з пряжі (шкарпеткової нитки), гумки, ниток та інші) в розрізі найменувань, кількості та вартості використаних матеріалів у виробництві) та інші документи, які протягом перевіряємого періоду мали безпосередній вплив на показники поданої звітності, реальність здійснення даних послуг не можливо підтвердити. Таким чином, перевіркою встановлено завищення валових витрат ФОП ОСОБА_1 на суму 40884,00грн. без ПДВ за надані послуги ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , а також не можливо підтвердити використання у господарській діяльності сировини (поліестер, пряжа), оскільки придбана сировина оплачена у контрагентів-постачальників не в повному обсязі, інших підтверджуючих документів щодо використання сировини в господарській діяльності до перевірки не надано. Крім того, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу валових витрат та відображено у колонці «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» податкової декларації про майновий стан та доходи суму у розмірі 149 394,53грн. без ПДВ, в результаті включення до складу валових витрат сум придбаних товарів (послуг), які не були використані в господарській діяльності. Аналогічні порушення виявлено при формуванні позивачем витрат за 2018 рік, у результаті чого встановлено завищення задекларованих валових витрат на суму 2 306 786,68 грн. по колонці «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції». Зазначені порушення вплинули на висновок контролюючого органу щодо повноти декларування позивачем загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про заниження позивачем належного до сплати податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі щодо своєчасності його нарахування та сплати.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України, у розділі IV якого визначені норми щодо податку на доходи фізичних осіб (статті 162-179).

Так, відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктами 164.1.1-164.1.3 ст.164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, окрім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, здійснюється за правилами, визначеними ст.177 ПК України.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.174.1-174.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України визначено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб для фізичної особи-підприємця необхідно встановити загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності. Загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, встановлюються на підставі даних Книги обліку доходів і витрат, підтверджених первинними документами щодо походження товару та документами щодо здійснених витрат. Ці самі дані використовуються фізичною особою-підприємцем при заповненні податкової декларації про майновий стан та доходи.

Судом встановлено, що позивач у перевіряємий період здійснював діяльність з виробництва панчішно-шкарпеткових виробів; виробництва іншого трикотажного та в`язаного одягу; оптової торгівлі одягом і взуттям.

Виробництво здійснювалось, у тому числі, із залученням інших фізичних осіб-підприємців, які виготовляли продукцію з сировини позивача.

У зв`язку зі здійсненням такої діяльності позивачем придбавались готові вироби, а також сировина та матеріали для виготовлення панчішно-шкарпеткових виробів, у тому числі, бавовна, поліестер, пряжа, інші вироби (етикетка, упаковка під колготи, гумка тощо), що підтверджується зведеними даними щодо придбаної сировини (т.1 а.с.103-106), зведеними даними щодо придбаного товару та матеріалів (т.1 а.с.107-110), видатковими накладними (т.1 а.с.121-268),

На підтвердження транспортування товару позивачем надано товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.121-268, т.2 а.с.9-26, т.2 а.с.73-92), експрес-накладні на перевезення товару (т.2 а.с.7-59), картку взаєморозрахунків за січень 2017 року - грудень 2018 року з ТОВ «ІН-ТАЙМ» (т.2 а.с.60-72), а також договори про надання послуг з організації перевезень вантажу: з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІН-ТАЙМ» від 03.04.2015 №ЗАП-554 (т.2 а.с.1-2), з Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» від 11.01.2016 №97160 (т.2 а.с.3-5), з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» від 03.09.2010 №ZP0000103 (т.2 а.с.6-8).

Придбану сировину позивач передавав фізичним особам-підприємцям ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , які виготовляли готові панчішно-шкарпеткові вироби.

Серед іншого, між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір про надання послуг №188_А від 01.10.2012, за умовами якого Замовник надає доручення, а Виконавець зобов`язується за плату надати наступні послуги (виконати роботи): - здійснювати технічне обслуговування станків та обладнання для панчішно-шкарпеткового виробництва; - підтримувати ці станки та обладнання в задовільному працеспроможному стані; - здійснювати маркування, сортування та пакування готової продукції, що належить Замовнику; - за необхідності - здійснювати інші дії за завданням Замовника (т.2 а.с.93-94).

Між сторонами складено Акти приймання-передачі товару (робіт), якими зафіксовано факт передачі, а також обсяги та вартість сировини та готової продукції (т.2 а.с.95-105).

Крім того, між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) укладено Договір про надання послуг №38 від 11.09.2012, за умовами якого Замовник надає доручення, а Виконавець зобов`язується за плату надати наступні послуги (виконати роботи): - здійснювати технічне обслуговування станків та обладнання для панчішно-шкарпеткового виробництва; - підтримувати ці станки та обладнання в задовільному працеспроможному стані; - здійснювати маркування, сортування та пакування готової продукції, що належить Замовнику; - за необхідності - здійснювати інші дії за завданням Замовника (т.2 а.с.106-108).

Між сторонами складено Акти приймання-передачі товару (робіт), якими зафіксовано факт передачі, а також обсяги та вартість сировини та готової продукції (т.2 а.с.109-120).

Оплата за придбані товарно-матеріальні цінності та послуги підтверджується зведеними даними щодо банківських платежів за 2017-2018 роки (т.1 а.с.83-94).

Реалізація вробленого та придбаного товару підтверджується зведеними даними щодо реалізації товарів за 2017-2018 роки (т.1 а.с.95-102), а також первинними документами (т.3 а.с.2-170).

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 11 та 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за №27/4248, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Надані позивачем письмові докази свідчать про те, що в межах видів господарської діяльності ним здійснювалось придбання сировини та матеріалів (етикетка, упаковка під колготи, гумка) для панчішно-шкарпеткового виробництва, з використанням яких залучені фізичні особи-підприємці виготовляли панчішно-шкарпеткові вироби (у тому числі зведені дані щодо кількості переданої сировини та отриманих виробів, т.1 а.с.111-114). Вартість сировини та супутних матеріалів, а також послуг з виготовлення готової продукції, увійшли до собівартості готової продукції, яка у подальшому реалізована позивачем, і дохід від її реалізації включений до загального доходу та відображений у податковій звітності.

Суд критично оцінює доводи контролюючого щодо безпідставності віднесення до витрат оплачених послуг у зв`язку з укладеними договорами з ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , оскільки, по-перше, здійснювана в межах таких договорів діяльність повністю узгоджується з видами діяльності позивача та свідчить про використання отриманих послуг в його власній господарській діяльності. По-друге, у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини також і з іншими фізичними особами-підприємцями, зокрема ФОП ОСОБА_4 (т.2 а.с.122-123), ФОП ОСОБА_6 (т.2 а.с.124-129), ФОП ОСОБА_5 (т.2 а.с.130-135), з якими були укладені договори аналогічного змісту та предмету, і витрати позивача у зв`язку з такими договорами визнані контролюючим органом.

Щодо інших витрат, зокрема, витрат на послуги водопостачання, обладнання, комб.HR, монтаж, наладку сигналізації, юридичні послуги, членські внески, суд зазначає, що в акті перевірки не відображено на підставі яких первинних документів контролюючий орган дійшов висновку про зазначене порушення. Разом з тим, надані до матеріалів справи зведені дані щодо інших витрат (т.1 а.с.115-120) свідчать про те, що такі витрати до складу «інших витрат» не увійшли.

Суд не приймає посилань контролюючого органу на те, що під час перевірки не були надані калькуляційні картки на виготовлену продукцію, оскільки складення таких карток є не є обов`язковим в діяльності позивача, а здійснюється за необхідності. Крім того, відповідно до вищенаведених норм, з урахуванням положень ст.177 ПК України, витрати на виробництво продукції для цілей визначення чистого оподатковуваного доходу від підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця мають визначатись на підставі даних обліку платника податків щодо фактично понесених витрат, підтверджених первинними документами.

Щодо не підтвердження позивачем оплати отриманих послуг, суд зазначає, що за змістом Акту перевірки контролюючий орган дійшов таких висновків не за результатами оцінки даних обліку та первинних документів позивача, а виключно врахувавши зміст акта попередньої перевірки позивача щодо наявної кредиторської заборгованості. Оскільки надані позивачем до матеріалів справи письмові докази підтверджують задекларовані ним показними податкової звітності, суд не може визнати такі дані належним чином встановленими та доведеними, оскільки висновки перевірки мають ґрунтуватись виключно та даних обліку платника податків.

Таким чином, висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат, які вплинули на отримання доходу від підприємницької діяльності, та, відповідно заниження чистого оподатковуваного доходу, є безпідставним, а відтак висновки контролюючого органу про порушення ним п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України та заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 973 656,85 грн. є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2019 є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з пп.1.1 - 1.2 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до пп.1.7 підрозділу 10 розділу XX ПК України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Підпунктом 165.1.36 п.165.1 ст.165 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Оскільки, як встановлено судом, позивач не допустив заниження витрат, які вплинули на отримання доходу від підприємницької діяльності, та правомірно задекларував показники чистого оподатковуваного доходу, а тому не повинен був сплачувати військовий збір.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 ПК України є безпідставним, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI, тут і в подальшому в редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Аналізуючи наведені норми можна дійти висновку, що базою нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, розрахований у відповідності до п.177.2 ст.177 ПК України.

Згідно з висновками Акту перевірки, заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу та завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманим доходом, призвело до заниження належного до сплати єдиного внеску.

Враховуючи попередні висновки суду про безпідставність тверджень контролюючого органу стосовно завищення позивачем документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманим доходом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску, а також безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону №2464-VI, у зв`язку з чим вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.08.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом не встановлено порушень з боку позивача норм ПК України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, а тому позовні вимоги про визнання таких рішень протиправними та скасування підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на порушення порядку складання Акту перевірки, оскільки окремі дефекти його змісту не можуть сприйматися як безумовна підстава для висновку щодо протиправності рішення, прийнятого на підставі викладених в такому акті висновків. Однак зазначене не впливає на загальний висновок суду щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ст.90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, наданих сторонами пояснень, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводів позивача, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір в сумі 9 605,00 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2019 року №, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2019 року №, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2019 року №Ф-, складену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 серпня 2019 року №, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко