Справа № 640/12663/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ № 640/12663/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Київської міської державної адміністрації про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), за участю третьої особи - Київської міської державної адміністрації (далі - третя особа), в якому просить:

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2020, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем у виконавчому провадженні №59953442.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем передчасно та без перевірки фактичного виконання боржником рішення суду винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59953442 від 06.04.2020 на виконання виконавчого листа виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 12.03.2018 у справі №826/15878/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №59953442.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, а також надав матеріали виконавчого провадження №59953442.

Відповідач зазначає, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена на підставі та у спосіб передбачений нормами чинного законодавства, оскільки боржником виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва згідно виконавчого документа №826/15878/16 від 12.03.2018, а саме - взято на облік відходи, що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі, відтак, державний виконавець Департаменту ДВС МЮУ правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №59953442 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання, призначеного на 23.06.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київську міську державну адміністрацію.

Третя особа пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала.

Позивачем подано до суду заперечення на відзив відповідача, в яких підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та заперечує проти доводів відповідача викладених у письмовому відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2018 у справі №826/15878/16, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

На виконання вищевказаного рішення суду, Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/15878/16 від 12.03.2018.

Після визнання 15.05.2019 Другим сенатом Конституційного суду України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIIІ зі змінами, виконавчий лист прийнятий державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем до примусового виконання (без сплати внеску стягувачем).

В подальшому, за даним виконавчим документом 04.09.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №59953442 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/15878/16 від 12.03.2018, яким зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) (01004, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) взяти на облік відходи, що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі на земельній ділянці за адресою: вул.200-та Садова (на Воскресенських садах у Дніпровському районі міста Києва), займає територію південного схилу дамби колектору дощової каналізації і яру та навпроти земельної ділянки №140 за адресою: вул.5-та Лінія (садівниче товариство «Аерофлот») у Дніпровському районі міста Києва.

Проте, 06.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 59953442.

Позивач, постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2020 ВП №59953442 отримав 29.05.2020.

Водночас, на думку позивача, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2018 в справі №826/15878/16 фактично залишається не виконаним.

Так, рішенням суду від 12.01.2018 у справі №826/15878/16 зобов`язано взяти на облік відходи, що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі на земельній ділянці за адресою: вул.200-та Садова (на Воскресенських садах у Дніпровському районі міста Києва), займає територію південного схилу дамби колектору дощової каналізації і яру та навпроти земельної ділянки №140 за адресою: вул.5-та Лінія (садівниче товариство «Аерофлот») у Дніпровському районі міста Києва.

Однак, в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження на думку позивача, реквізити адреси місцезнаходження відходів, які боржник узяв на облік, не збігаються з реквізитами адреси місцезнаходження тих відходів, що належало узяти на облік за виконавчим листом №826/15878/16 від 12.03.2018.

Таким чином, на думку позивача, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого проводження від 06.04.2020 ВП №59953442 прийнята відповідачем передчасно.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2020 ВП №59953442, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (в редакціях, які діяли на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій, а саме під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, матеріалами справи встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №59953442.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення врегульовано статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження»

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавців.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, зокрема, зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований спеціальною нормою Закону України «Про виконавче провадження», а саме статтею 63 вказаного Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, перш ніж виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний перевірити виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувана від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувана від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувану, або знищення речі, що має бути передана стягувану в натурі або оплатно вилучена;

7)закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувана - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним, відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи,спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як підтверджується матеріалами справи, 04.09.2019 державним виконавцем Департаменту ДВС МЮУ відкрито виконавче провадження №59953442 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/15878/16 від 12.03.2018, яким зобов`язано виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) взяти на облік що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі на земельній ділянці за адресою: вул. 200-та Садова (на Воскресенських садах у Дніпровському районі міста Києва), займає територію південного схилу дамби колектору дощової каналізації і яру та навпроти земельної ділянки № 140 за адресою: вул. 5-та Лінія (садівниче товариство «Аерофлот») у Дніпровському районі міста Києва.

Департаментом ДВС МЮУ надіслано лист до Київської міської державної адміністрації №59953442/6-20.1 від 04.09.2019 у відповідності до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», яким направлено для виконання та до відома постанову від 04.09.2019, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №826/15878/16 від 12.03.2018, який видав Окружний адміністративний суд міста Києва.

В подальшому державний виконавець направив Київській міській державній адміністрації вимогу №59953442/6-20.1 від 16.10.2019, якою зобов`язав повідомити про стан виконання рішення суду та про заходи які вжиті на його виконання, і про посадових осіб, які винні у його невиконанні.

За результатом розгляду вимоги, до Департаменту ДВС МЮУ 20.11.2019 надійшла заява Київської міської державної адміністрації від 13.11.2019, в якій зазначено, що 24.10.2019 виконавчим органом Київської міської ради подано заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва про відстрочення виконання рішення. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2019 заяву задоволено частково, а саме: відстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2018 у справі № 826/15878/16 на строк до 31.03.2020 в частині пункту 4 резолютивної частини рішення щодо зобов`язання виконавчого органу Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища на земельній ділянці за адресою: вул. 200-та Садова (на Воскресенських садах у Дніпровському районі міста Києва), займає територію південного схилу дамби колектору дощової каналізації і яру та навпроти земельної ділянки № 140 за адресою: вул. 5-та Лінія (садівниче товариство «Аерофлот») у Дніпровському районі міста Києва; в іншій частині заяви - відмовити.

Також, державний виконавець направив Київській міській державній адміністрації вимогу № 20.1/В-7/59953442 від 05.03.2020, якою зобов`язав повідомити про стан виконання рішення суду та про заходи які вжиті на його виконання.

За результатом розгляду вимоги, до Департаменту ДВС МЮУ 30.03.2020 надійшла заява Київської міської державної адміністрації від 17.03.2020, в якій зазначено, що Управлінням екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) взято на облік відходи, що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі на земельній ділянці за адресою: вул. 200-та Садова (на Воскресенських садах у Дніпровському районі міста Києва), займає територію південного схилу дамби колектору дощової каналізації і яру та навпроти земельної ділянки № 140 за адресою: вул. 5-та Лінія (садівниче товариство «Аерофлот») у Дніпровському районі міста Києва, шо підтверджується довідкою органу Державного статистичного спостереження затвердженою наказом Держстату України №243 від 19.08.2014 за встановленою формою №1-відходи (річна). Статистична звітність подана Управлінням екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради та зареєстрована Головним управлінням статистики міста Києва №9 від 28.02.2020.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону однією з підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законом чітко визначено дії, які повинен проводити державний виконавець, інших повноважень йому не надано.

Оскільки боржником виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва згідно виконавчого документа №826/15878/16 від 12.03.2018, а саме - взято на облік відходи, що містяться на несанкціонованому сміттєзвалищі, державний виконавець Департаменту ДВС МЮУ 06.04.2020 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №59953442 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність та законність прийнятої ним оскаржуваної постанови від 06.04.2020 №59953442 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

При цьому, в ході судового розгляду відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Натомість позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко