Справа № 200/11124/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року справа №200/11124/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/11124/19-а (головуючий суддя І інстанції Грищенко Є.І., складене у повному обсязі 29 травня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року (а.с. 3-5 т. 1).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року, зокрема, замінено первісного відповідача Головне управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області (а.с. 63 т. 1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 червня 2019 року № в частині застосування штрафу у розмірі 188, 60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 65-68 т.2).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління посилається на нормативну базу щодо проведення камеральної перевірки та накладення штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини по справі, а саме не взято до уваги, що актом № 2035 встановлено порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних, зокрема, за квітень 2017 року та за лютий 2018 року, за що правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 188,60 грн. Зазначає, що порушення строків реєстрації зазначених податкових накладних дійсно були предметом перевірки та відображені в актах перевірки № 3381 від 07.12.2018 року та № 3388 від 10.12.2018, однак штрафні санкції не застосовувались у зв`язку з відсутністю на час перевірки розробленого та введеного в дію програмного забезпечення, щодо обрахування та застосування штрафних санкцій на перелічені податкові накладні за квітень 2017 року та лютий 2018 року (а.с. 72-73 т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СРЗ», , місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Луніна, 2.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за період складання квітень 2017 року, лютий, жовтень-грудень 2018 року, січень-березень 2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 11 травня 2019 року № 2035/05-99-46-03/32183383 (а.с. 6-8 т.1) відповідно до висновків якого встановлено порушення платником податку на додану вартість п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна реєстрація податкових накладних виписаних у квітні 2017 року, лютому 2018 року, жовтні-грудні 2018 року, січні-березні 2019 року на суму ПДВ 1 166 966,25 грн. з порушенням строку реєстрації до 15 календарних днів після граничного терміну реєстрації.

Позивачем на адресу податкового органу направлено заперечення на зазначений акт перевірки (а.с. 9-11 т.1)., за результатами розгляду якого надано відповідь про залишення висновків зазначених в акті перевірки без змін (а.с. 12-15 т. 1).

На підставі акту перевірки № 2035/05-99-46-03/32183383 від 11 травня 2019 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05 червня 2019 року яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10 % на суму 121 635, 57 грн. (а.с. 16 т.1).

Податкове повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку (а.с. 19-21 т.1) та рішенням Державної фіскальної служби України залишено без змін (а.с. 23-24 т. 1).

Позивач, не погоджуючись із прийнятими податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов висновку, щодо протиправності висновків акту перевірки від 11 травня 2019 року № 2035/05-99-46-03/32183383 про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в тій частині податкових накладних/розрахунків коригування, які були предметом перевірок, результати яких оформлені актами від 10 грудня 2018 року та від 07 грудня 2018 року та скасував податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкції за періоди, які підверглися повторній перевірці.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, фактично спірним питанням (при розгляді в суді апеляційної інстанції) є правомірність скасування спірного податкового повідомлення-рішення у сумі 188,60 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, зміст цієї норми передбачає обов`язок реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк визначений Податковим кодексом України.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Надаючи правого значення встановлених обставин, з урахуванням правових позицій, яка висловлена Верховним Судом в частині обов`язку продавця здійснювати реєстрацію податкових накладних, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Верховний Суд розглядаючи подібні правовідносин в постанові від 20.03.2018, справа №826/1413/13-а (провадження №К/9901/1387/18) та від 04.09.2018, справа № 816/1488/17 (провадження № К/9901/152/17) зазначив наступне.

За положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною.

Отже є беззаперечним той факт, що на платника податків, який в межах даної справи є позивачем, покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується самим Товариством, та не ставиться під сумнів судами під час розгляду даної справи.

Не є спірним той факт, що податкові накладні позивачем зареєстровано з порушенням строків їх реєстрації, позивач не спростовує цей факт.

Спірним (в рамках апеляційного перегляду судового рішення) є наявність/відсутність підстав скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкції за періоди, які підверглися повторній перевірці.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 75 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларації, можуть бути і інші питання, такі як своєчасність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.

Пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Суд зазначає, що проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 819/1569/16.

Як вбачається з матеріалів справи, камеральна перевірка на підставі висновків якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, проводилась з питань дотримання позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН ) за період складання квітень 2017 року, лютий жовтень-грудень 2018 року, січень-березень 2019 року.

В той же час, з акту перевірки від 07 грудня 2018 року № 3381/05-99-46-03/3218338 (а.с. 1-16 т.2) вбачається, що предметом перевірки дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податкову на додану вартість в ЄРПН за період складання січень-вересень 2017 року та прийнято податкове повідомлення -рішення від 29.12.2018 року за № яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10 % за порушення термінів реєстрації податкових накладних на суму 42 218 грн. 63 коп.( а.с. 41 т.2)

Таким чином, перевірками, за результатом яких складено акти № 2035/05-99-46-03/32183383 та № 3381/05-99-46-03/3218338 охоплюється один і той же предмет та період складання податкових накладних за квітень 2017 року,а саме:

- № 137, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

-№ 167, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 6,67 грн.;

-№ 100, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 0,83 грн.;

-№166, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 4,33 грн.;

-№149, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.;

-№97, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.;

-№ 124, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 47,09 грн.;

- №195, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

- № 158, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№141, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№ 146, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

-№ 183, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,41 грн.;

-№188, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№215, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 2,93 грн.;

-№184, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№178, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.

Крім того, відповідно до акту від 10 грудня 2018 року №3388/05-99-46-03/32183383 (а.с. 191-207 т.1), який складено за результатом проведення перевірки позивача з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в ЄРПН за період складання жовтень 2017 року березень 2018 року, перевіркою охоплювалось дотримання реєстрації податкових накладних, зокрема накладної № 174 від 28.02.2018 року, дата реєстрації 20 березня 2018 року, відповідно до якого також прийнято податкове повідомлення - рішення від 29.12.2018 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10% за не дотримання терміну реєстрації накладних ( а.с.232 т.1).

Своєчасність реєстрації вказаної податкової накладної також перевірялось згідно акту перевірки від 11 травня 2019 року № 2035/05-99-46-03/32183383.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що за результатами перевірки відображеними у актах № 3381/05-99-46-03/3218338 та № 3388/05-99-46-03/32183383, штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних виписаних на платника податків, які розглянуті у акті №2035/05-99-46-03/32183383 не застосовувались у зв`язку з відсутністю на час проведення перевірки розробленого та введеного в дію програмного забезпечення щодо обрахування та застосування штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює зазначені доводи апелянта, які спростовуються тим, що в зазначений період програмне забезпечення існувала та діяло і використовувалось відповідачем для обрахування та застосування штрафних санкцій, що підтверджується вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями від 29.12.2018 року. Іншим доводів щодо неправомірності прийнятого судом першої інстанції рішення апелянт не наводить.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що у разі сумлінного виконання покладених на контролюючі органи функцій щодо здійснення податкового контролю та підходу до виконання завдань, які б забезпечувати ефективну роботу, контролюючий орган мав можливість проводи камеральні перевірки за періоди, які б дозволили здійснити належний аналіз усього обсягу документів, що становлять предмет перевірки та оформити акт камеральної перевірки у спосіб, який виключав би потребу в повторному проведенні перевірки аналогічних періодів.

Крім того, суд звертає увагу, що доказів, які підтверджують виправданість проведення повторної камеральної перевірки, відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача щодо проведення повторної камеральної перевірки з того ж предмету не відповідають критеріям, що визначені у КАС України.

Верховний Суд неодноразово (зокрема у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 812/1283/17, від 11 липня 2019 року у справі № 804/8855/14, від 20 вересня 2019 року у справі № 0340/1931/18) висловлював правову позицію, відповідно до якої здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку. У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи той факт, що проведення повторної камеральної перевірки Податковим кодексом України не передбачено, то протиправність її проведення та безпідставність висновків, які покладені в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення і, як наслідок цього, безпідставність застосування штрафу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові 05 лютого 2019 року у справі №824/51/16-а.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо протиправності висновків акту перевірки від 11 травня 2019 року № 2035/05-99-46-03/32183383 про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в тій частині податкових накладних/розрахунків коригування, які були предметом перевірок, результати яких оформлені актами від 10 грудня 2018 року та від 07 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 05 червня 2019 року № підлягає скасуванню в частині нарахування штрафних санкцій за порушення строків подання податкових накладних/розрахунків коригування, а саме:

- № 137, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

-№ 167, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 6,67 грн.;

-№ 100, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 0,83 грн.;

-№166, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 4,33 грн.;

-№149, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.;

-№97, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.;

-№ 124, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 47,09 грн.;

- №195, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

- № 158, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№141, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№ 146, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 10 грн.;

-№ 183, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,41 грн.;

-№188, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№215, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 2,93 грн.;

-№184, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.;

-№178, дата реєстрації 29.05.2017 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 3,33 грн.;

-№174, дата реєстрації 20.03.2018 р, 14 днів порушення терміну реєстрації штраф у розмірі 10% на суму 16,67 грн.,загальна сума штрафу - 188,60 грн.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття рішення по суті позовних вимог, посилання на це в апеляційній скарзі є незмістовними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/11124/19-а - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошені в судовому засіданні 12 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Сіваченко

Т.Г.Гаврищук