Справа № 200/5209/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 р. Справа№200/5209/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

визнання протиправними дій Донецького обласного військового комісаріату щодо відмови у видачі позивачеві як члену сім`ї померлого під час проходження служби в зоні антитерористичної операції ОСОБА_2 посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», форма і порядок видачі якого встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби» від 28 травня 1993 року № 379;

зобов`язання Донецького обласного військового комісаріату видати позивачеві як члену сім`ї померлого під час проходження в зоні антитерористичної операції служби ОСОБА_2 , посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», форма і порядок видачі якого встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби» від 28 травня 1993 року № 379, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги викладено судом з урахуванням клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що син позивача - ОСОБА_2 проходив службу у правоохоронних органах спеціального призначення, а тому позивач як член сім`ї загиблого підпадає під дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і має право на отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з її невідповідністю пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб; витребувано у відповідача докази в обґрунтування своїх заперечень.

21 липня 2020 року Донецький обласний військовий комісаріат отримав ухвалу суду, в якій встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористувався.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року повернуто без розгляду заяви по суті справи: пояснення на позовну заяву Міністерства у справах ветеранів України, пояснення на позовну заяву від Міністерства внутрішніх справ України та клопотання Міністерства внутрішніх справ України про об`єднання справ в одне провадження.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 18 липня 2016 року у справі № 241/ встановлено факт загибелі ОСОБА_2 при виконанні службових обов`язків, визначених Законом України «Про боротьбу с тероризмом», при захисті територіальної цілісності України в зоні проведення антитерористичної операції 15 липня 2014 року на території міста Горлівка Донецької області.

З 15 липня 2014 року на підставі наказу ліквідаційної міліції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 16 червня 2016 року № 6о/с рядового міліції ОСОБА_2 , який обіймав посаду міліціонера взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, виключено зі списків особового складу за смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження НОМЕР_1 , 10 жовтня 2017 року видано посвідчення, яке посвідчує її право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

В січні 2020 року ОСОБА_1 подана заява до ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу свідоцтва про право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали без звісти під час проходження військової служби.

26 березня 2020 року Донецьким обласним військовим комісаріатом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва з тих підстав, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на позивача, оскільки її син проходив службу в органах міліції та не був військовослужбовцем.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною тринадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Форма та порядок видачі таких посвідчень встановлена постановою Кабінетом Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28 травня 1993 року № 379.

Статтею 3 вказаного Закону визначено сферу його дії. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Із змісту вказаної норми вбачається, що дія Закону № 2011-XII поширюється, зокрема, на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, які проходять військову службу на території України. Отже, особа повинна бути не лише працівником правоохоронних органів спеціального призначення, а й військовослужбовцем.

Син позивача - ОСОБА_2 обіймав посаду рядового міліціонера взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

При визначенні статусу батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, чинного на день загибелі сина позивача, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції спеціальної міліції; внутрішньої безпеки; особливого призначення.

Згідно з цією нормою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 травня 2014 року № 447 затверджено Положення про підрозділи міліції громадської безпеки особливого призначення (далі Положення № 447), дія якого поширювалась на батальйон патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

Пунктом 1 Положення № 447 встановлено, що відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про міліцію» підрозділ міліції громадської безпеки особливого призначення (далі - підрозділ) є структурним підрозділом головних управлінь, управлінь МВС України в областях та місті Києві (далі - ГУМВС, УМВС).

За приписами 6.1 Положення № 447 особовий склад підрозділу комплектується відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, та інших нормативно-правових актів.

З аналізу змісту наведених норм вбачається, що батальйон патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» Головного управління МВС України в Дніпропетровській області відносився до правоохоронних органів особливого призначення, але особовий склад такого підрозділу не проходив військову службу.

Суд звертає увагу позивача, що комплектування правоохоронних органів спеціального призначення військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (частина третя статті 9 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13 березня 2014 року № 876-VII).

З вищенаведених підстав суд не приймає до уваги посилання позивача на приписи пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII як такі, дія яких поширюється на неї.

Безпідставні також посилання на приписи Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII), оскільки Закон № 2011-XII, на підставі якого заявлені вимоги позивача, не відсилає до приписів Закону № 3551-XII. Процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-XII, врегульовано Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740. І позивач отримала цей статус, що підтверджується доданим до позовної заяви посвідченням.

Крім того, статуси військовослужбовця та учасника бойових дій є різними правовими статусами.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення 12 серпня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська