Справа № 160/7313/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року Справа № 160/7313/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправними та скасування постанов, -
02.07.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати постанови, винесені 02.06.2020 року серії ВП №62231807, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною, щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- розблокувати картку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 , що видав АТ КБ «ПриватБанк», для отримання соціальних допомог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 13.07.2020 року, відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Фінфорс».
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву, разом з копіями матеріалів виконавчого провадження до 12.07.2020 року, а третім особам - пояснення щодо позовної заяви.
Ухвалою суду від 15.07.2020 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни додаткові докази, а саме: завірену належним чином копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62231807, відкритого за виконавчим написом нотаріуса №8922 від 15.04.2020 року.
При цьому, витребувані докази зобов`язано надати у строк до 01.08.2020 року.
Разом з тим, станом на 10.08.2020 року витребувані докази відповідачем до суду не надані, ухвала суду від 15.07.2020 року відповідачем не виконана.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 02.06.2020 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. №8922 від 15.04.2020 року в рамках ВП №62231807, є безпідставними та підлягають скасуванню, оскільки при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання боржника та не за місцезнаходженням майна боржника. Вказує, що відкриття виконавчого провадження не за місцем реєстрації та проживання позивача порушують права позивача, як сторони виконавчого провадження. Крім того, в рамках відкритого виконавчого провадження приватним виконавцем протиправно прийнято постанову про арешт коштів боржника від 02.06.2020 року, якою накладено арешт на карту, на яку вона отримує виплати по допомозі: на 1 дитину одинокій матері, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувані постанови є протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
29.07.2020 року на електронну адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. , в якому остання проти позову заперечувала, посилаючись на те, що у виконавчому написі №8922 від 15.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., адреса місця проживання позивача зазначена як, АДРЕСА_1 . Вказані відомості були зазначені стягувачем також у заяві про примусове виконання. При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає обов`язку виконавця перевіряти будь-яку інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження, отже, були відсутні підстави для повернення виконавчого документа. Таким чином, приватним виконавцем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ст. 24 цього Закону. Крім того, відповідач звертала увагу суду, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». Тобто, даною постановою чітко визначено банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. У зв`язку з прийняттям АТ КБ «Приватбанк» постанови про арешт коштів боржника від 02.06.2020 року, рахунок № НОМЕР_2 на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Отже, оскільки банком було прийнято постанову до виконання, то арештований рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання. Таким чином, постанови прийняті в межах виконавчого провадження ВП №62231807 відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.
Пояснення щодо позову від третіх осіб - АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Фінфорс» до суду не надходили.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.09.2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником якого э Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» укладено договір про надання кредиту №372112-А, відповідно до умов якого ТОВ «СС ЛОУН» (кредитодаваць) надає ОСОБА_1 (позичальнику) фінансову послугу з надання коштів у позиву в сумі 4 800,00 грн.
У зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору та не поверненням коштів, 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинений виконавчий напис №8922 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9 051,09 грн.
02.06.2020 року ТОВ «Фінфорс» звернулося до приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. від 15.04.2020 року №8922 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9 051,09 грн., та просило відповідно до вимог статей 3-5, 19, 24, 28, 48, пункту першого частини першої статті 26 та частини другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника.
На підставі заяви та виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. 02.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62231807 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9 051,09 грн., про що складена постанова.
Також, 02.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесена оскаржувана постанова про арешт коштів боржника, в тому числі, на кошти, які містяться в АТ КБ «Приватбанк».
Крім того, в рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною 02.06.2020 року винесені постанови про розмір мінімальних витрат, про стягнення основної винагороди та про арешт майна боржника.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2020 року, а також інших постанов прийнятих в рамках даного виконавчого провадження, враховуючи постанову про арешт коштів боржника.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1403-VIII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 Закону №1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно із ч. 3 ст. 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Із змісту наведеної норми ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Частиною 5 ст. 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 3 ст. 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із абз. 1 ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Під час розгляду справи судом встановлено, що приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Також, судом встановлено, що боржник у виконавчому провадженні ВП №62231807 - фізична особа - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті серії НОМЕР_3 , виданому Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.02.2006 року, копія якого міститься в матеріалах справи.
Отже, місце реєстрації проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №62231807 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Обґрунтовуючи правомірність прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62231807, відповідач у відзиві на позов посилалась на те, що у даному випадку виконавчий документ було прийнято не за місцем реєстрації, а за місцем проживання (перебування) боржника - фізичної особи, оскільки у виконавчому написі №8922 від 15.04.2020 року, виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., з виконання якого і було відкрито виконавче провадження №62231807, вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , крім того, у заяві стягувача про примусове виконання рішення також зазначено інформацію про місце проживання боржника, вказану у зазначеному виконавчому написі.
Однак, вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки останньою будь-яких доказів на підтвердження того, що адресою проживання (перебування) боржника є саме: АДРЕСА_1 , не надано, натомість у наданій стягувачем разом із заявою про примусове виконання рішення і наявній у цьому виконавчому провадженні копії договору про надання кредиту зазначено лише одну адресу боржника, а саме: місце реєстрації - АДРЕСА_2 .
При цьому, позивач у позовній заяві стверджує, що ніколи не була зареєстрована та не проживала у м. Києві та Київській області.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, зазначена третьою особою в заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса адреса місця перебування боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
З приводу доводів відповідача, що Закон України №1404-VIII не покладає на нього обов`язок перевіряти до відкриття виконавчого провадження місце проживання/перебування боржника, суд зазначає про їх помилковість, оскільки відсутність в законі прямої вказівки на вчинення таких дій ніяким чином не звільняє приватного виконавця від виконання вимог закону, зокрема, приписів Закону №1404-VIII та Закону №1403-VIII, щодо прийняття ним до виконання виконавчих документи саме за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника в межах відповідного округу, в якому приватний виконавець здійснює діяльність.
Тим більше, як зазначалося вище, ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження проживання боржника на території м. Києва, а також наявності у боржника майна або про отримання нею доходів на території м. Києва.
Отже, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №62231807 у межах виконавчого округу м. Києва.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2020 року ВП №62231807 прийнята відповідачем з порушенням приписів ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Згідно із п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірна постанова підлягає скасуванню, через відкриття виконавчого провадження ВП №62231807 не за місцем виконання.
Відповідно до позовної заяви, позивач просить скасувати постанови, що винесені приватним виконавцем 02.06.2020 року, отже, оскільки, постанова про відкриття виконавчого провадження, під час розгляду вказаної справи, визнана протиправною та скасована - підстави для накладення арешту на кошти та майно боржника у виконавчому провадженні №62231807 - відсутні.
Враховуючи викладене, постанови про арешт коштів та майна боржника - ОСОБА_1 від 02.06.2020 року які прийняті приватним виконавцем у виконавчому провадженні №62231807, є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо вимоги про розблокування картки № НОМЕР_2 , що видав АТ КБ «Приватбанк», для отримання соціальних допомог, суд зазначає, що оскільки підставою блокування картки стала постанова про арешт коштів боржника від 02.06.2020 року, яка визнана судом протиправною та скасована, то остання підлягає автоматичному розблокуванню банком, у зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач ухвалою суду від 06.07.2020 року звільнена від сплати судового збору та іншими учасниками справи судові витрати не понесені, у зв`язку з чим, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 20.07.2020 року по 07.08.2020 року у відпустці, рішення суду складено 10.08.2020 року.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №62231807 від 02.06.2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису №8922, вчиненого 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості у розмірі 9 051,09 грн.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 02.06.2020 року про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №62231807.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 02.06.2020 року про арешт майна боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №62231807.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець