Справа № 334/246/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 334/246/17, адміністративне провадження № К/9901/19990/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Стародуба О.П.,
суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017р. (судді Семененко Я.В, Бишевська Н.А, Добродняк І.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в підготовці клопотання про одноразову грошову допомогу як інваліду Великої Вітчизняної війни I групи та повернення його документів; зобов`язати відповідача підготувати клопотання про одноразову грошову допомогу як інваліду Великої Вітчизняної війни I групи.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає, що відповідач протиправно відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги та повернув документи чим порушив його право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017р. відмовлено в задоволенні позову.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017р. апеляційну скаргу задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що після розгляду пакету документів, позивачу їх було повернуто, у зв`язку з тим, що Порядок №499 набрав чинності з 01.01.2007р. та не розповсюджується на випадки, що сталися раніше, оскільки позивачем було отримано первину інвалідність 28.12.1995р.
Крім того, зазначає, що у випадку позивача застосування постанови №499 взагалі не можливе і тому відповідач і не міг його порушити в частині подання до Міністерства оборони України документів щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу. Позивач повинен був подати документи для отримання страхових сум до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992р. № 488.
Відзив на касаційну скаргу на адресу суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в період з 02.02.1943 року по березень 1948 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил колишнього СРСР, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим Кам`янсько-Дніпровським ОРВК Запорізької області 26.02.1964р. (а.с. 9-10)
У 1945 році позивач отримав поранення під час захисту СРСР в період Великої Вітчизняної війни, що підтверджується актом судово-медичного обстеження №5561, виданим Запорізьким обласним бюро судово-медичної експертизи; свідоцтвом про хворобу №194/153 від 24.11.1995, виданого військово-лікувальною комісією Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Запоріжжя. (а.с. 62-63)
Відповідно до довідки МСЕК №094360, позивачу 28.12.1995р. встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності поранення під час захисту СРСР. (а.с. 61)
З довідки до акту огляду МСЕК серії АД № 118516 вбачається, що позивачу встановлено І групу інвалідності з 21.09.2009р. внаслідок поранення під час захисту СРСР. (а.с. 7)
09.12.2016р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, як інваліду Великої Вітчизняної війни І групи, відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ № 499, в якій просив військовий комісаріат підготувати клопотання про таку допомогу. (а.с. 11)
Листом від 21.12.2016р. відповідач повернув документи без реалізації. Крім того, відповідач зазначив, що згідно п.5 ч.2 ст.16 ЗУ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп.4 п.2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008р. №499, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. Інвалідність позивачу встановлена понад зазначений термін, що не дає законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги. Також, відповідач вказав на відсутність підстав для призначення допомоги позивачу у відповідності до нової редакції ст. 16 ЗУ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої прийнято постанову КМУ від 25.12.2013р. №975, оскільки інвалідність позивачу встановлена в 2009 році, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 цього Закону. (а.с. 12)
Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої законні права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок поранення пов`язаного з проходженням військової служби, ще у 1995 році, в той час, як вже був прийнятий Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак позивач у той час набув право на отримання компенсації за цим Законом, а не у 2009 році.
Суд виходив з того, що на час виникнення у позивача права на отримання компенсації, порядок її виплати визначався постановою КМУ від 19 серпня 1992р. №488 якою затверджено «Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум».
Суд дійшов висновку, що посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України № 499 та постанову Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, є безпідставними, оскільки відповідач повернувши документи, діяв в межах наданих повноважень.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд виходив з того, що оскільки, порядок призначення та виплати такої грошової допомоги, на час встановлення позивачу І групи інвалідності, був врегульований постановою КМУ №499, то грошова допомога позивачу повинна бути виплачена саме у порядку, визначеному постановою КМУ №499.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Суд дійшов висновку, що оскільки, позивач не отримував компенсаційних виплат від НАСК «Оранта» у зв`язку з встановленням у 1995 році ІІ групи інвалідності, то позивач не може бути позбавлений можливості реалізувати встановлене законом право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності у 2009 році.
З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
На виконання Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Кабінетом Міністрів України постановою від 28.05.2008р. №499 було затверджено Порядок №499, пунктом 2 якої визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Згідно з пунктом 3 порядку №499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва);
копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;
копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Відповідно до пункту 7 порядку №499 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
Водночас, на військкомат покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення.
У даній справі відповідач ухиляючись від направлення документів та надання висновку до розпорядника бюджетних коштів порушив право позивача на отримання від Міністерства оборони України рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо протиправних дій відповідача щодо повернення документів позивачу, проте з мотивів, викладених у даній постанові.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017р. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук