Справа № 760/7143/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 760/7143/17, адміністративне провадження № К/9901/8455/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Стародуба О.П.,
суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2017р. (суддя Шереметьева Л.А.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017р. (судді Троян Н.М., Бужак Н.П., Костюк Л.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку №975;
зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку №975.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що порушує право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2017р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017р., позов задоволено.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що оскільки позивач звільнений з військової служби до запровадження виплати одноразової грошової допомоги і інвалідність встановлена до 01.01.2014р., а тому положення Закону «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на нього не поширюються.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 09.04.1982 року по 27.07.1984 року позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР, є учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан. (а.с. 37)
Згідно з випискою із акту МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 14.09.2010р. у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії. (а.с. 38)
Відповідно до виписки з акту МСЕК серії 12 ААА №218553 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 13.10.2015 у зв`язку з пораненням та захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії. (а.с. 39)
30.09.2016р. позивач звернувся до Олевського районного військового комісаріату з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. (а.с. 45)
30.09.2016р. ІНФОРМАЦІЯ_1 направив заяву позивача до Житомирського обласного військового комісаріату для розгляду вищезазначеного питання. (а.с. 46)
Згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №107 від 25.11.2016 року позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що він був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким було запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність йому встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постанови Кабінету Міністрів України №975. (а.с. 47)
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суди виходили з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Суди дійшли висновку, що оскільки позивачу встановлено первинно ІІ групу інвалідності з 13.10.2015р. у зв`язку з пораненням та захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії, тому відповідачем протиправно відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом)
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що після звільнення з військової служби позивачу встановлено інвалідність внаслідок поранення та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, за правилами статті 16 Закону України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позовних вимог.
Посилання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на те, що на час встановлення інвалідності позивач військову службу не проходив є безпідставним і висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовує, оскільки за змістом статті 16 Закону України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та Порядку №975 право на отримання допомоги пов`язане з фактом і часом встановлення інвалідності, в тому числі і після звільнення з військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2017р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук