Справа № 420/5735/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5735/20

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

ухвала суду першої інстанції прийнята у м. Одеса

03 липня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 420/5735/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Білгород-Дністровське міжрайонне управління водного господарства про визнання протиправним та скасування наказу від 30.06.2020 року № 605,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровське міжрайонне управління водного господарства (далі МУВГ), про визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 року №605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського МУВГ».

Разом з позовною заявою, до суду також було подано заяву (вхід. № 25427/20 від 02.07.2020 року, про забезпечення позову в адміністративній справі №420/5735/20 шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що невжиття заходів щодо зупинення дії наказу від 30.06.2020 року №605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського МУВГ» завдасть істотної шкоди та призведе до ускладнення відновлення позивачем свого порушеного права в разі прийняття судом рішення по цій справі на його користь. Також позивач зазначає про очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/5735/20 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року, у якій зазначив про порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, а саме про неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення по суті заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим, на думку апелянта така ухвала скду першої інстанції підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що предметом розгляду у даній справі № 420/5735/20 є наказ № 605 від 30.06.2020 року, який на думку позивача є очевидно протиправним, у зв`язку із чим ОСОБА_1 й була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу № 605 від 30.06.2020 року, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у справі, за захистом яких він звернувся, а саме, як зазначає апелянт - невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист його конституційного права на працю.

27.07.2020 року від третьої особи - Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства за підписом голови комісії з реорганізації надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому третя особа зазначає про необґрунтованість доводів апелянта, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 03.07.2020 року вірно зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача у справі, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів і що правовий інститут забезпечення позову може застосовуватись лише у виключних випадках. При цьому, позивач ані у позові, ані у заяві про забезпечення позову не обґрунтовує які його права, свободи та інтереси, саме як фізичної особи, були порушені відповідачем виданням спірного наказу.

31.07.2020 року від відповідача у справі - Державного агентства водних ресурсів України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому відповідач зазначив про необґрунтованість доводів апеляційної скарги мотивуючи тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову вірно встановив, що наведені у заяві доводи, зокрема про протиправність спірного наказу № 605 від 30.06.2020 року, потребують з`ясування та перевірки їх на стадії розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 можливо розглянути в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 420/5735/20 шляхом зупинення дії наказу Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 року № 605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського МУВГ», суд першої інстанції виходив з того, що зупинення дії наказу, який є предметом оскарження за адміністративним позовом, за своїм характером є фактично вирішенням вказаного спору по суті до прийняття судом рішення, що на думку суду першої інстанції, не відповідає завданням правового інституту забезпечення позову.

Також, суд першої інстанції зазначив, що наведені у заяві доводи позивача про протиправність наказу Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 року №605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського МУВГ» потребують з`ясування та перевірки їх на стадії розгляду справи по суті. При цьому, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дій оскаржуваної наказу з мотивів її явної протиправності, судом буде фактично висловлено думку по суті заявлених позовних вимог у справі, що також не відповідає меті застосування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

До вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи № 420/5735/20є скасування наказу Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 року № 605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства».

При цьому, у заяві про вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову, позивач обрав спосіб таких заходів у вигляді зупинення дії спірного наказу.

Судова колегія зазначає, що наведені у заяві доводи позивача про протиправність наказу Державного агентства водних ресурсів України від 30.06.2020 року №605 «Про реорганізацію Білгород-Дністровського МУВГ», зокрема те, що оскаржуваний наказ від 30.06.2020 року № 605 суперечить Конституції України, законам та підзаконним нормативним актам України, не відповідає внутрішній політиці Держави, прийнятий в порушення принципів забезпечення балансу загальнодержавних, регіональних та місцевих інтересів, відкритості та прозорості процесів підготовки і прийняття рішень органами державної влади, свободи, участі громадян в управлінні державними і суспільними справами, тощо, потребують з`ясування та перевірки їх на стадії розгляду справи по суті, як вірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дій оскаржуваної наказу з мотивів його явної протиправності, судом буде фактично висловлено думку по суті заявлених позовних вимог у справі, що також не відповідає меті застосування заходів забезпечення позову, про що також обгрунтовано вказав суд першої інстанції.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства, під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд зазначає, що апелянтом не наведено обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Таким чином, викладені вище обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів заявника стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Отже, зазначені заявником у клопотанні про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала суду від 03.07.2020 року, якою відмовлено у забезпеченні позову ОСОБА_1 постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 420/5735/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Білгород-Дністровське міжрайонне управління водного господарства про визнання протиправним та скасування наказу від 30.06.2020 року № 605 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.