Справа № 340/1946/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1946/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 ( суддя першої інстанції Брегей Р.І. ) в адміністративній справі №340/1946/19 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішення, консультації і стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби, в кому просила визнати протиправною та скасувати консультацію з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи Кіровоградської митниці ДФС в частині визначення вартості легкового автомобіля марки «Фольцваген Тігуан» та визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 27.05.2019 року UA901000/201/000183/2.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року в справі № 340/1946/19 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості від 27.05.2019 року UA901000/201/000183/2. Присуджено на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до апеляційного суду та просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги до Кіровоградської митниці ДФС без задоволення.

Також, відповідачем заявлено клопотання про заміну первісного відповідача Кіровоградської митниці ДФС правонаступником - Дніпровською митницею Держмитслужби.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 р. утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок);

Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства;

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 р. № 858 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Кіровоградська митниця ДФС реорганізована шляхом приєднання до Дніпровської митниці Держмитслужби.

Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для здійснення заміни відповідача Кіровоградської митниці ДФС правонаступником - Дніпровською митницею Держмитслужби.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти апеляційної скарги заперечила, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що декларантом було подано митну декларацію, у якій було пред`явлено для митного контролю транспортний засіб та супровідні документи, які підтверджували його митну вартість. За результатами розгляду документів, митним органом було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. У відповідь, декларантом було надано висновок експертного дослідження для підтвердження задекларованої митної вартості.

В подальшому, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості , згідно з яким було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, яким було збільшено митну вартість автомобіля. Скоригована відповідачем митна вартість товару ґрунтується на інформації офіційного довідника ринку Європи. Декларантом було оскаржено рішення, мотивуючи це тим, що ним було подано всі документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України, та чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Рішенням суду першої інстанції, позов задоволено в повному обсязі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

20 травня 2019 року позивачка подала до Митниці вантажно-митну декларацію про імпортування з Німеччини легкового автомобіля «Фольцваген Тігуан» (2015 року випуску; виробник Німеччина; об`єм двигуна 1968 куб.см.) (а.с.91).У декларації зазначено, що вартість транспортного засобу становить7500 євро. Позивач визначила митну вартість за таким методом - за ціною договору.

У декларації містяться відомості про значні пошкодження транспортного засобу (а.с.91).

Автомобіль не пересувався власним ходом у зв`язку із наявністю ушкоджень, які зображено на його фотографіях (а.с.50-55).

Транспортний засіб оглянутий професійним оцінювачем, який зафіксував 26 ушкоджень (а.с.56-57).

Автомобіль придбано на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2019 року, який укладено з юридичною особою (а.с.16). Ціна договору 7500 євро.

Факт передачі коштів доводиться прибутковою квитанцією від 15 травня 2019 року (а.с.18).

Згідно звіту оцінювача від 23 травня 2019 року №124 вартість відновлювального ремонту становить 245838,38 грн. (без врахування ПДВ) (а.с.39-49).

20 травня 2019 року Митниця звернулась до ОСОБА_1 з проханням надати такі документи: товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний за змістом документ, що підтверджує сплачену суму коштів за товар); документи про страхову вартість автомобіля; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, що підготовлені спеціалізованими експортними організаціями; відомості про вартість автомобіля або подібних (ідентичних) транспортних засобів з мережі «Інтернет» (а.с.90).

27 травня 2019 року позивач надала прибуткову квитанцію про сплату коштів, звіт експерта та інформацію з інтернет-джерел про вартість подібних транспортних засобів (а.с.63).

27 травня 2019 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, використовуючи такий метод її визначення як резервний (а.с.32), приймаючи за основу інформацію про ринкову вартість подібного автомобіля.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 МК України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті зазначається перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановлено, що предметом спору у даній справі, зокрема, є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості ввезеного транспортного засобу.

Дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та явних ознак підробки.

У ході митного оформлення автомобіля та судового розгляду справи митним органом не підтверджено факту підробки зазначеного документу.

При цьому, щодо наданого позивачем платіжного доручення в іноземній валюті від 15.05.2019 року, колегія суддів зазначає, що з нього можливо встановити назву банку, найменування платника, код операції, код країни отримувача, дату здійснення платежу та посилання на укладений договір купівлі-продажу №.

Законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправного корегування митної вартості ввезеного автомобіля митним органом.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 в адміністративній справі №340/1946/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 10.08.2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва