Справа № 640/124/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/124/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року

у справі № 640/124/20 (розглянуто у порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 17 січня 2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач має право на призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2, у зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою та пакетом необхідних документів. Проте, ГУ ПФУ в м. Києві відмовила йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи це відсутністю копії наказів про результати атестації робочих місць та копій первинних документів, на підставі яких видані пільгові довідки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 17 січня 2018 року з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі захистив права позивача, оскільки помилково вважав, що зобов`язання пенсійного фонду прийняти рішення про призначення пенсії є втручанням в дискреційні повноваження.

Також, не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи. Відповідача вказує, що відсутні підстави для призначення пільгової пенсії, оскільки позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували шкідливі умови праці на підставі яких видавалися пільгові довідки та не надано належним чином завірених документів про результати проведення атестації.

Також, відповідач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині визначення дати з якої зобов`язано вирішити питання щодо призначення пенсії.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишення без задоволення, апеляційна скарга відповідача - задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції слід змінити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2.

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 26 березня 2018 року №748/08 відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №2 згідно зі статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю стажу по списку №2 - 12 років 6 місяців. Також, з вказаного листа вбачається, що згідно наданих уточнюючих довідок про пільговий характер роботи до спеціального стажу зараховані наступні періоди:

- з 20 листопада 1986 року по 17 січня 1987 року; з 27 січня 1987 року по 26 березня 1987 року; з 06 квітня 1987 року по 05 червня 1987 року; з 23 червня 1987 року по 11 серпня 1987 року; з 19 серпня 1987 року по 18 вересня 1987 року по ПАТ "Будшляхмаш" на посаді електрозварника;

- з 12 жовтня 1989 року по 21 серпня 1992 року по ПАТ "Будшляхмаш" на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах.

Не враховано період роботи:

- з 22 серпня 1992 року по 10 вересня 1996 року, оскільки атестація робочого місця вперше проведена в 1939 році;

- з 06 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року по ПАТ "Київський маргариновий завод" на посаді електрозварника, оскільки згідно наказу про атестацію робочих місць від 06 квітня 2015 року ця посада вперше атестована.

Крім того, у листі ГУ ПФУ в м. Києві зазначено, що стаж Списку №2 становить 6 років 3 місяці 23 дні, що дає право на призначення пенсії по досягненню 58 років.

Після досягнення 58 років, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пільгової пенсії за віком по Списку №2.

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 09 жовтня 2019 року №235307/03 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на те, що в наданих позивачем документах відсутні копії наказів про результати атестації робочих місць та копії первинних документів, на підставі яких видані пільгові довідки.

Позивач вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Оскільки професія електрозварника відноситься до професій, визначених Списком №2, а згідно з довідками, наданими ПАТ "Будшляхмаш", ПрАТ СНРПБВП "Укрреставрація" та ПрАТ "Київський маргариновий завод" атестація робочих місць була проведена, до пільгового стажу ОСОБА_1 повинні бути зараховані періоди роботи позивача на вказаних товариствах, зокрема, з 03 березня 1997 року по 31 грудня 2000 року (3 роки 9 місяців 28 днів) та з 29 квітня 2005 року по 28 серпня 2019 року (4 роки 4 місяці 23 дні).

Приймаючи рішення про відмову у задоволені решти позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим законодавством критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, а тому належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 17 січня 2018 року з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в редакціях, що діяли у відповідні періоди містив професію електрозварника.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року) атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів звертає увагу, що однією з умов призначення пільгової пенсії за Списком № 2 є проведення атестації робочого місця.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Верховний Суд виклав таку позицію у своїх постановах від 23.01.2018 року по справі №732/2003/14, від 30.01.2018 року по справі №506/384/17, №462/1675/14-а.

Як вбачається з матеріалів справи, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 працював:

- з 26 листопада 1982 року по 17 квітня 1984 року газоелектрозварником на Шулявському посту;

- з 03 травня 1984 року по 01 липня 1986 року газоелектрозварником на Бакинському РССУ "Азцветметремстрой";

- з 01 липня 1986 року по 03 листопада 1986 року газоелектрозварником на Хозрозрахунковій дільниці по ремонту та налагодженні енерго - технічного обладнання треста "Азцветметремстрой";

- з 20 листопада 1986 року по 17 січня 1987 року електрогазозварником на ПАТ "Будшляхмаш";

- з 27 січня 1987 року по 26 березня 1987 року електрогазозварником на ПАТ "Будшляхмаш";

- з 06 квітня 1987 року по 05 червня 1987 року електрогазозварником на ПАТ "Будшляхмаш";

- з 12 червня 1987 року по 11 серпня 1987 року електрогазозварником на ПАТ "Будшляхмаш";

- з 19 серпня 1987 року по 18 вересня 1987 року електрогазозварником на ПАТ "Будшляхмаш";

- з 29 жовтня 1987 року по 01 квітня 1988 року електрозварником;

- з 13 квітня 1988 року по 31 жовтня 1988 року електрогазозварником у Виробничо - ремонтному підприємстві "Азглавенерго";

- з 15 листопада 1988 року по 03 липня 1989 року газоелектрозварником у будівничому управлінні Ставропільської ГРЕС;

- 04 серпня 1989 року по 10 вересня 1996 року слюсарем механозборочних робіт в ПАТ "Будшляхмаш";

- з 02 січня 2001 року по 22 жовтня 2002 року електрозварником у Дочірньому підприємстві Акціонерного товариства закритого типу "Спеціальне науково - реставраційне проектне будівельно - виробниче підприємство "Укрреставрація";

- з 29 квітня 2005 року по теперішній час газоелектрозварником на ПАТ "Київський маргариновий завод".

Згідно з довідкою ПАТ "Будшляхмаш" від 28 вересня 2017 року №17/111 ОСОБА_1 працював на вказаному товаристві з 12 жовтня 1989 року по 10 вересня 1996 року на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах в середовищі вуглекислого газу та з 10 вересня 1996 року звільнений із займаної посади. Атестацію робочого місця було проведено відповідно до наказу від 30 грудня 1999 року №9106111.

Відповідно до довідки ПрАТ СНРПБВП "Укрреставрація" від 23 січня 2019 року №250, ОСОБА_1 у період з 03 березня 1997 року по 31 грудня 2000 року працював електрозварником. Атестацію робочого місця було проведено у 1998 році.

З довідки ПрАТ "Київський маргариновий завод" від 28 серпня 2019 року №62 вбачається, що ОСОБА_1 з 29 квітня 2005 року по теперішній час працює електрогазозварником на товаристві. Атестація робочого місця була проведена 06 квітня 2015 року відповідно до наказу від 06 квітня 2015 року №91-ОД. Відомості про атестацію робочого місця електрогазозварника містяться також у трудовій книжці, наданій позивачем.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з довідками, наданими ПАТ "Будшляхмаш", ПрАТ СНРПБВП "Укрреставрація" та ПрАТ "Київський маргариновий завод" атестація робочих місць була проведена.

Таким чином, періоди роботи з з 03 березня 1997 року по 31 грудня 2000 року (3 роки 9 місяців 28 днів) та з 29 квітня 2005 року по 28 серпня 2019 року (4 роки 4 місяці 23 дні) мають бути зарахований до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, так як атестацією підтверджено, що посада позивача віднесена до перелік професій (посад) за Списком №2.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в зазначений період позивач працював на посаді, передбаченій Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 17 січня 2018 року.

В силу положень ч. 1 та ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З аналізу зазначеної правових норми вбачається, що підставою адміністративного позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав.

При цьому, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вказував на лист ГУ ПФУ в м. Києві від 26 березня 2018 року №748/08 , однак в межах даної справи не оскаржує таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України позивач окрім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Наразі, позивачем заяви про зміну/уточнення/збільшення позовних вимог в цій частині суду першої інстанції надано не було.

Відтак, під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції помилково було зазначено, що позивач має право на вирішення питання про призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 17 січня 2018 року. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви відмову пенсійного органу у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №2, прийняту за наслідком розгляду заяви від 17 січня 2018 року та оформлену листом від 26 березня 2018 року №748/08 позивач в межах даної справи не оскаржує та судом першої інстанція оцінка такій не надавалася.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, що судом не в повній мірі захищені його права колегія суддів зазначає, що у рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно.

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву позивача щодо призначення та виплати пенсії на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків викладених у постанові апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позову, однак обґрунтував його з помилковим застосуванням норм матеріального права, не врахувавши всіх обставин справи. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - змінити, пункт 3 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 09 жовтня 2019 року з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду» з урахуванням вищевикладених обставин по справі будуть захищені права позивача.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 323, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - змінити та викласти пункт 3 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 09 жовтня 2019 року з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк