Справа № 580/1298/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

10 серпня 2020 року справа № 580/1298/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельникової О.М.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - Ковальчука В.В. (згідно з ордером)

представника відповідача - Петренка Ю.О. (згідно з довіреністю),

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебедівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Лебедівської сільської ради (далі - відповідач), в якій з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить:

визнати протиправним та скасувати рішення XVI сесії VIІ скликання Лебедівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області від 13.12.2019 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки площею по 2 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), розглянуте 13.12.2019 у порядку денному XVI сесії VII скликання Лебедівської сільської ради за №№16-16; ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), розглянуте 13.12.2019 у порядку денному XVI сесії VII скликання Лебедівської сільської ради за №№16-26;

визнати протиправними та скасувати рішення XХI сесії VIІ скликання Лебедівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області від 06.05.2020 №21-16/VII та №21-15/VII в частині затвердження проектів землеустрою для відведення у власність земельних ділянок площею по 2 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.05.2020 суд ухвалою здійснив перехід із спрощеного позовного провадження до загального, призначив підготовче засідання та продовжив процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів.

У підготовчому засіданні 10.08.2020 представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спір має бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Позивач та його представник заперечували проти закриття провадження в цій частині, посилаючись на те, що спір є публічно-правовим та стосується повноважень відповідача у сфері розпорядження землею.

Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

За вимогами ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб`єкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

В контексті викладеного суд врахував, що підставою позовних вимог позивач визначив неправомірні, на його думку, рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та передачу у власність земельних ділянок третім особам.

Суд врахував, що майнові відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Відповідно до частин 1-2 ст.2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Ст.80 ЗК України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі - ЦК України) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Статтею 170 цього Кодексу встановлено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Врахувавши зазначене встановлено, що відповідач у спірних правовідносинах реалізує повноваження власника землі. Обґрунтування та предмет позовних вимог стосуються реалізації цивільних правовідносин позивача на отримання земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Крім того, Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року N7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладену в постанові від 22.08.2018 у справі №128/1435/16-а, відповідно до якої, якщо вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним зачіпає приватні інтереси фізичних осіб, такі вимоги, як окремий спосіб захисту порушених прав, можуть бути предметом розгляду в цивільному суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 у справі №260/723/19 зазначила, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. Таким чином, у результаті та на підставі реалізації (вичерпання своєї дії) оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування в осіб виникло речове право на земельні ділянки, тому цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 08 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17.

Оскільки на підставі спірних у цій справі рішень за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельні ділянки, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав, суд дійшов висновку, що предмет спору у цій справі виник з цивільних правовідносин.

Тому заявлений у цій справі спір не підвідомчий адміністративному суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тому суд дійшов висновку про підвідомчість спору місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, п.1 ч.1 ст.238 КАС України визначений обов`язок судді закрити провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку закрити провадження у адміністративній справі та відповідно до ч.1 ст.239 КАС України роз`яснити позивачу, що спір в цій частині віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 841,00 грн. згідно з квитанцією від 15.04.2020 №0.0..1 та в сумі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 14.06.2020 №17026 підлягає поверненню позивачу на підставі ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 2-21, 238-239, 244-245, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Лебедівської сільської ради про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лебедівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень.

2. Роз`яснити, що спір відноситься до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

3. Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 1681,80 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня вісімдесят копійок).

4. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.А. Рідзель

Ухвала складена у повному обсязі 11.08.2020