Справа № 640/4106/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ № 640/4106/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2
доМіністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (далі також матір позивача та позивач відповідно) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , сину померлого старшого солдата в запасі ОСОБА_3 , оформлене п. 2 протоколу №177 від 13.12.2019 р. засідання комісії Міністерства оборони України з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю його батька - колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка настала протягом року після звільнення його із військової служби від захворювання, пов`язаного із її проходженням, в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2019 р.
- зобов`язати Міністерство оборони України провести виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю його батька - колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка настала протягом року після звільнення його із військової служби від захворювання, пов`язаного із її проходженням, в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2019 р.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що через 10 днів після звільнення в запас із лав Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер від гостро-судинної (коронарної) недостатності, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 02.04.2019 року №805; висновком експерта від 02.04.2019 року №17, виконаного на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08.03.2019 року; рішенням 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Оформленим протоколом від 17.10.2019 року №347, яким встановлено, що захворювання і причина смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 пов`язані із проходженням батьком позивача військової служби.
З огляду на те, що батьки ОСОБА_3 на момент його смерті є покійними, мати позивача (колишня дружина ОСОБА_3 ) 15.11.2019 року звернулася до Старокостянтинівського ОМВК за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в порядку пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на користь їх спільної дитини ОСОБА_2 .
Однак, рішенням засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі також - комісії Міністерства оборони України), оформленим пунктом 2 протоколу від 13.12.2019 року №177, у призначенні позивачеві як сину померлого одноразової грошової допомоги відмовлено з посиланням на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те. Що в момент смерті колишній військовослужбовець ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, в причиною його смерті стала алкогольна кардіоміопатія.
Матір позивача вважає це рішення протиправним, оскільки комісією Міністерства оборони України неправильно оцінено надані ОСОБА_1 матеріали для призначення одноразової грошової допомоги та без належних на те підстав застосовано пункт «б» частини першої статті 16-4 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Через канцелярію суду 19.03.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує.
Так, комісією Міністерства оборони України відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги за наявними у матеріалах документами, а саме постанови про закриття кримінального провадження від 12.03.2019 року, у якій зазначено, що причиною смерті є алкогольна кардіоміопатія.
Інших документів, зокрема, лікарського свідоцтва про смерть від 02.04.2019 року №805, комісії надано не було.
Враховуючи викладене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно та скасуванню не підлягає.
Через канцелярію суду 24.03.2020 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких позовні вимоги підтримано.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , мати неповнолітнього ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , який проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 01.07.2016 року по 26.02.2019 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 26.02.2019 року №57 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , водія-пиляра дільниці (деревообробних та малярних робіт) цеху спеціальних робіт 42223 центральної автомобільної бази зберігання та ремонту (1 розряду) Озброєння Збройних Сил України, звільнено з військової служби в запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважається таким, що здав свої справи і посаду, з 26 лютого 2019 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату.
Згідно із копією Свідоцтва про смерть від 11.03.2019 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До Військового комісаріату Старокостянтинівського ОМВК із заявою від 15.11.2019 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася ОСОБА_1 .
До поданої заяви матір`ю позивача долучено наступні документи: «копію витягу з наказу про звільнення №57; копію висновку експерта; копію свідоцтва про розірвання шлюбу; витяг з протоколу ВЛК від 17.10.2019 року №17; лікарське свідоцтво про смерть №805».
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2019 року №177, затвердженим Міністром оборони України від 21.12.2019 року, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (пункт 2 протоколу).
Комісією встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком судово-медичного експерта від 09.03.2019 року №17 Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи (1,37 %).
Крім цього, комісією встановлено, в матеріалах наявні постанова про закриття кримінального провадження від 12.03.2019 року Старокостянтинівського відділу поліції Головного управління національної поліції Хмельницької області, у якій зазначено, що причиною смерті є алкогольна кардіоміопатія. Даних про її зміну у зв`язку із видачею лікарського свідоцтва про смерть №805 замість №796 немає.
Керуючись статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» комісією відмовлено ОСОБА_1 , матері сина померлого звільненого військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_3 , у призначенні одноразової грошової допомоги.
Вважаючи цю відмову протиправною, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до абзацу 2 статті 41 Закону України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з преамбулою Закону України 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами і доповненнями) (далі також Закон №2011) цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
Відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Абзацом 2 пункту а частини першої статті 16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011 встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відповідно до пунктів 6, 9 статті 16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (із змінами і доповненнями) (далі також Порядок №975 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 10 Порядку №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).
Відповідно до пунктів 13, 14, 15, 16 Порядку №2011 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 1 розділу І наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 року № 564 Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі також Порядок №564), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 року за № 1497/29627 це Положення визначає основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №564 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, статтею 21-4 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках.
Відповідно до абзаців 4-11 пункту 3 розділу ІІ Порядку №564 для прийняття обґрунтованого рішення до Комісії додатково подають: довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, форма якої наведена у додатку 1 до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності); копії посвідчень члена сім`ї загиблого, форма якого наведена у додатку 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни для сімей загиблих (померлих) ветерана війни (за наявності); витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (за наявності): про державну реєстрацію народження дитини; про державну реєстрацію смерті; документи, що підтверджують участь військовослужбовця в бойових діях, перелік яких визначено Положенням про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 травня 2015 року № 200, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 травня 2015 року за № 531/26976 (за наявності); документ, який підтверджує, що заявник не скористався правом на одержання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, встановлених іншими нормативно-правовими актами (за наявності).
Згідно з пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011, який кореспондується з пунктом 19 Порядку №975 та пунктом 4 розділу ІІ Порядку №564 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що днем виникнення права ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги є 08.03.2019 року (свідоцтво про смерть від 11.03.2019 року серії НОМЕР_1 ) дата смерті військовослужбовця в запасі ОСОБА_3 .
15.11.2019 року матір`ю ОСОБА_2 подано заяву Військовому комісару Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю батька ОСОБА_2 , колишнього чоловіка ОСОБА_1 (смерть пов`язана із проходженням військової служби).
Судом встановлено, що до заяви позивачем долучено у якості додатків: згоду на збір та обробку персональних даних; копію паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; копію паспорту ОСОБА_1 ; реквізити банку; довідку про участь в АТО; довідку про проходження військової служби; довідку про склад сім`ї; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію свідоцтв про смерть батьків ОСОБА_3 ; копію свідоцтва про одруження; копію свідоцтва про розірвання шлюбу; копію витягу з наказу про звільнення №57; копію висновку експерта; копію свідоцтва про розірвання шлюбу; витяг з протоколу ВЛК від 17.10.2019 року №17; лікарське свідоцтво про смерть №805; витяг з послужного списку.
Судом встановлено, що вказаний перелік документів відповідає переліку необхідних документів, встановлених пунктом 10 Порядку №795, що відповідачем не оспорюється.
Отже, матір`ю позивача дотримано процедуру реалізації права позивача на одноразову грошову допомогу, у порядку, передбаченому Законом №2011, Порядком №975 та долучено додаткові документи, які визначено абзацами 4-11 пункту 3 розділу ІІ Порядку №564 як такі, що подаються особою, для прийняття обґрунтованого рішення Комісією.
Водночас, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2019 року №177, розглянувши подані документи, Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , оскільки Комісією встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 є перебування останнього на час смерті у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком судово-медичного експерта від 09.03.2019 року №17 Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи (1, 37 %).
Крім цього, у своєму рішенні комісією взято до уваги наявну у матеріалах постанову про закриття кримінального провадження від 12.03.2019 року Старокостянтинівського відділу поліції Головного управління національної поліції Хмельницької області, у які зазначено, що причиною смерті є алкогольна кардіоміопатія, а даних про її зміну з видачею лікарського свідоцтва пор смерть №805 замість №796 немає.
Щодо такого висновку комісії, суд зазначає наступне.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №17, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду в Хмельницькій області від 08.03.2019 року, судово-медичним експертом проведено судово-медичну експертизу трупа в межах кримінального провадження №0000121 від 08.03.2019 року ОСОБА_3 , 1980 р.н., яку розпочато 09.03.2019 року та закінчено 02.04.2019 року.
В межах проведення цієї експертизи, судово-медичному експерту поставлено наступні запитання:
1. Яка причина смерті ОСОБА_3 та коли вона настала?
2. Чи є на трупі ОСОБА_3 тілесні ушкодження, якщо так, та який характер, локалізація, механізм утворення, ступінь важкості?
3. Чи перебував ОСОБА_3 в момент смерті в стані алкогольного сп`яніння?
Відповідно до змісту підсумків експертизи, судово-медичний експерт дійшов наступних висновків:
1. Смерть ОСОБА_3 настала від гострої серцево-судинної недостатності, що підтверджується даними аутопсії: збільшення розмірів та ваги серця, гіпертрофія стінок шлуночків сосочкових та трабекулярних м`язів серця, потовщення та вкорочення сухожильних ниток клапанів серця, розширення порожнин серця, розростання сполучної тканини по всій товщі міокарду, міокард дряблий, глинистий, нерівномірного кровонаповнення, рідкий стан крові в порожнинах серця та великих кровоносних судинах, крапкові крововиливи під епікардом, під плеврою легень, крововиливи в тканину легень, набряк легень та головного мозку, повнокров`я внутрішніх органів.
2. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.
3. При судово-токсикологічній експертизі зразка крові із трупа ОСОБА_3 , виявлено наявність етилового алкоголю в кількості : в крові 1,37% (проміле), що може відповідати легкому сп`янінню стосовно живих осіб.
Згідно з додатковими даними методів дослідження, висновок експерта судово-токсикологічної експертизи зразка крові із трупа ОСОБА_3 №516, на який посилається експерт у висновку № 17, складено 18.03.2019 року, та доставлено 22.03.2019 року.
З аналізу вищевикладеного висновується, що висновок експерта №17, на який посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, складено не 09.03.2019 року, як зазначено останнім, а 02.04.2019 року, тобто датою закінчення експертизи.
Крім того, відповідно до змісту статті 16-4 Закону №2011 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відмовляється у разі, якщо, у даному випадку, смерть є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Водночас, у висновку експерта № 17, на якій посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, не значиться, що наслідком смерті ОСОБА_3 є алкогольне сп`яніння останнього, крім того, наявність етилового алкоголю в кількості в крові 1,37% (проміле), що може відповідати легкому сп`янінню стосовно живих осіб, не ставиться в залежність причині смерті ОСОБА_3 .
Отже, Комісією не дотримано принципу об`єктивності під час прийняття оскаржуваного рішення, а саме, не досліджено причини смерті ОСОБА_3 в повному обсязі відповідно до висновку експерта № 17, водночас, звернуто увагу лише на зазначення у висновку експерта про наявність етилового алкоголю в кількості в крові 1,37% (проміле), водночас, не з`ясовано, чи вказане стало причиною смерті звільненого військовослужбовця в запас, як того вимагає положення статті 16-4 Закону №2011.
Крім того, під час прийняття оскаржуваного рішення, комісією проігноровано долучений матір`ю позивача до заяви від 15.11.2019 року Витяг з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №347 від 17.10.2019 року, відповідно до змісту якого: «Захворювання колишнього військовослужбовця, старшого солдата запасу ОСОБА_3 , 1980 року народження, отримане під час проходження військової служби: «Вегето-судинна дистонія за гіпертензивним типом», - що підтверджено даними медичної книжки, при подальшому прогресуванні призвело до розвитку «Гострої коронарної недостатності», - що послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №805, виданим 02.04.2019 року Хмельницьким обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.03.2019 року виконавчим комітетом Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Захворювання та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
Отже, із змісту Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №347 від 17.10.2019 року висновується, що причиною смерті ОСОБА_3 є гостра коронарна недостатність, що пов`язана з проходженням військової служби.
Зокрема, комісією не звернуто уваги на долучене матір`ю позивача лікарське свідоцтво про смерть №805 (замість остаточного №796), видане 02.04.2019 року, в якому в довідці про причину смерті зазначено, що причиною смерті ОСОБА_3 є гостра коронарна недостатність.
Зазначені документи, надані матір`ю позивача комісії до розгляду виключають наявність підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав пункту б частини першої статті 16-4 Закону №2011, що свідчить про протиправність прийнятого комісією Міністерства оборони рішення.
Крім того, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідач посилається на постанову про закриття кримінального провадження від 12.03.2019 року Старокостянтинівського відділу поліції Головного управління національної поліції Хмельницької області, в якій зазначено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 09.03.2019 року №796 причиною смерті ОСОБА_3 є алкогольна кардіоміопатія.
Разом з тим, матір`ю позивача такої постанови до заяви від 15.11.2019 року не долучалося, як і не долучалося копії свідоцтва про смерть від 09.03.2019 року №796.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву обґрунтувань щодо підстави розгляду документів, яких заявником не було долучено до заяви від 15.11.2019 року, суду не надано.
Зокрема, до матеріалів справи представником позивача долучено копію постанови прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 22.03.2019 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 12.03.2019 року, на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні та постанову від 02.04.2019 року про закриття кримінального провадження від 02.04.2019 року, в якій зазначено, що відповідно до остаточного лікарського свідоцтва про смерть від 02.04.2019 року №805 причиною смерті є гостра коронарна недостатність.
Враховуючи викладене, висновок комісії, викладений в оскаржуваному рішенні, в цій частині, ґрунтується на недостовірних даних, зокрема, які не надавалися заявником до заяви від 15.11.2019 року, що суперечить положенням Закону №2011 та Порядку №564.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституцій України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, судом встановлено, позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до приписів статті 16 Закону України №2011-ХІІ та Порядку №975.
Доказів протилежного представником відповідача до суду не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним пункту 2 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2019 року №177 у зв`язку з його необґрунтованістю.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців га членів їх сімей одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підпунктом 27 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 «Про затвердження Положення про Міністерство оборони України» зазначено, що Міністерство оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.
З огляду на те, що судом встановлено, що позивачем виконано усі вимоги Порядку №975 та Закону №2011, та встановлено відсутність підстав, передбачених статтею 16-4 Закону №2011, слід дійти висновку, що відповідачем мало б бути прийнято рішення про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011.
Відповідно пункту 4 до частини другої, абзацу другого частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, з встановлених судом обставин слід дійти висновку, що єдиним рішенням, яке може бути прийнято Міністерством оборони України щодо заяви матері позивача від 15.11.2019 року є рішення про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року 2019 року.
У рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 01.03.2018 року у справі № 826/22282/15, дискреційні повноваження мають місце тоді, коли «суб`єкт може вільно обирати між двома чи більшою кількістю альтернатив, кожна з яких буде правомірною. Якщо ж правомірним може вважатися лише один варіант поведінки, дискреційні повноваження відсутні.», «тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Згідно з висновків, зроблених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.08.2016 року по справі № 806/639/15 «у деяких справах, відповідач - орган державної влади помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій. Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати розпорядження, або відмовити у його виданні, існує лише один правомірний варіант поведінки.»
В спірних правовідносинах повноваження відповідача, на думку суду, не є дискреційними, оскільки в останнього відсутні альтернативні варіанти поведінки, а є лише один призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі з метою ефективного забезпечення захисту прав позивача.
Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, а інших судових витрат сторонами не заявлено, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , сину померлого старшого солдата в запасі ОСОБА_3 , оформлене пунктом 2 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №177 від 13.12.2019 року.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю його батька - колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка настала протягом року після звільнення його із військової служби від захворювання, пов`язаного із її проходженням, в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2019 року.
4. Зобов`язати Міністерство оборони України провести виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю його батька - колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 , яка настала протягом року після звільнення його із військової служби від захворювання, пов`язаного із її проходженням, в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2019 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );
Законний представник позивача: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Міністерство оборони України (, адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6);

Повне рішення складено 10.08.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна