Справа № 802/410/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа

м. Вінниця

07 серпня 2020 р. Справа № 802/410/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Державної фіскальної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю "Струм-Сервіс" про стягнення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Державної фіскальної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю "Струм-Сервіс" про стягнення штрафних санкцій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року адміністративний позов задоволено. Вирішено стягнути з ТОВ "Струм-Сервіс" за рішенням Державної фіскальної служби України від 20 січня 2016 року № 000505 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 3 570 270 грн. 00 коп.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (код 39292197) недоплачену суму судового збору в розмірі 45 139 грн. 05 коп. на користь держави.

На виконання зазначеного рішення судом 05 квітня 2017 року видано два виконавчі листи, зокрема виконавчий лист про стягнення з ТОВ "Струм-Сервіс" за рішенням Державної фіскальної служби України від 20 січня 2016 року № 000505 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 3 570 270 грн. 00 коп.

28 липня 2020 року на адресу суду від Державної податкової служби України надійшла заява, у якій заявник просить поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, видати дублікат виконавчого листа та замінити сторону у виконавчому листі.

Ухвалою від 03 серпня 2020 року вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 07 серпня 2020 року.

У судове засідання сторони не прибули. Натомість представник заявника подала клопотання про проведення судового засідання у справі № 802/410/16-а без участі представника ДПС України.

Відповідно до частини другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Аналогічну норму щодо наслідків неприбуття сторін у судове засідання містить частина 3 статті 376 КАС України про поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву ДПС України у порядку письмового провадження.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву в частині заміни сторони у виконавчому листі, суд зазначає таке.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на викладене, заміна сторони відбувається у разі вибуття однієї зі сторін, зокрема, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації суб`єкта владних повноважень. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника.

Згідно зі частиною 1 статтею 379 КАС України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини 4 статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1, 2 статті 15 вказаного Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 2-а-1864/10 та від 29 січня 2020 року у справі № 815/1303/17.

При цьому, як уже зазначалося, процесуальним законодавством (ч. 4 ст. 379 КАС України) врегульовано не лише питання заміни сторони у виконавчому провадженні, а й у виконавчому листі у випадку, якщо виконавче провадження ще не відкрито.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 05 квітня 2017 року у справі № 802/410/16-а, стягувачем зазначена Державна фіскальна служба України, проте згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що така юридична особа перебуває у стані припинення.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу України. Установлено, що Державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності. Основні завдання та повноваження Державної податкової служби України визначені в Положенні про Державну податкову службу затвердженому Кабінетом Міністрів України №227 від 06 березня 2019 року

21 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийняте розпорядження № 682-р "Питання Державної податкової служби", згідно з яким погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 р. № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотримання якої покладено на Державну податкову службу.

28 серпня 2019 року Державною податковою службою України прийнято наказ № 36 "Про початок діяльності Державної податкової служби України", згідно з яким розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Таким чином, судом встановлено, що Державна податкова служба України () є правонаступником Державної фіскальної служби України (), у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність підстав для заміни сторони у виконавчому листі № 802/410/16-а від 05 квітня 2017 року.

Визначаючись щодо заяви в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд виходить з такого.

Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.

Згідно з статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Так, відповідно до частини 1 статті 376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 1, 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Заявник зазначає, що у відповіді відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11 червня 2020 року вказано, що станом на 09 червня 2020 року відкриті виконавчі провадження стороною по яких є ТОВ "Струм-Сервіс" на виконанні у відділі не перебувають, згідно бази даних АСВП виконавчі документи стороною по яких є ТОВ "Струм-Сервіс" до відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Заявник вказує, що боржник ігнорує приписи статті 370 КАС України по виконанні постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, зазначена обставина зумовлює необхідність вжиття контролюючий органом заходів, спрямованих на звернення постанови до примусового виконання.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що згідно з виконавчим листом судове рішення у даній справі набрало законної сили 16 серпня 2016 року, на його виконання судом 05 квітня 2017 року було видано виконавчий лист, граничний строк пред`явлення якого до виконання є 17 серпня 2017 року.

Розглянувши обставини, викладені в заяві у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа, суд вважає їх поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява у цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а пропущений стягувачем строк для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа підлягає поновленню відповідно до вимог частини 1 статті 376 КАС України.

В свою чергу, надаючи оцінку заяві в частині видачі дубліката виконавчого листа, суд зазначає таке.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого листа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначений п.п.18.4 п.18 розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Так, підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VII "Перехідні положення" КАС України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи, що виконавчий лист втрачений та оскільки судом було вирішено поновити пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа, то заява у частині видачі дубліката виконавчого листа в даній адміністративній справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 248, 376 КАС України, п.п.18.4 п.18 розділу VII "Перехідні положення" суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Державної податкової служби України про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Замінити сторону у виконавчому листі Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі № 802/410/16-а про стягнення з ТОВ "Струм-Сервіс" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 3 570 270 грн. 00 коп., а саме стягувача Державну фіскальну службу України () правонаступником - Державною податковою службою України ().

Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі № 802/410/16-а про стягнення з ТОВ "Струм-Сервіс" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 3 570 270 грн. 00 коп. строком на три місяці з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Видати дублікат виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі № 802/410/16-а про стягнення з ТОВ "Струм-Сервіс" фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 3 570 270 грн. 00 коп.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович