Справа № 300/1043/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2020 р. справа № 300/1043/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в загальному розмірі 42 491,18 гривень.
Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі по тексту також позивач, Відділення Фонду) 20.05.2020 звернулося в суд з адміністративним позовом до Державного підприємства "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" (надалі по тексту також відповідач, ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк") про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в загальному розмірі 42 491,18 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2019 році однієї особи з інвалідністю та в строк до 16 квітня 2020 року самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції за одне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, в розмірі середньої річної заробітної плати у підприємстві в сумі 42 200,00 гривень. Крім того, позивачем за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, у відповідності до частини 2 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", відповідачу за період часу з 16 квітня 2020 року по 08 травня 2020 року нарахована пеня в розмірі 291,18 гривень. Таким чином утворилась заборгованість зі сплати адміністративно-господарських санкцій в загальному розмірі 42 491,18 гривень, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Враховуючи те, що несплата адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів завдає значної шкоди державним інтересам та не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя, Відділення Фонду просить позов задовольнити в повному обсязі.
За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 25.05.2020 (а.с.9-10), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 05.06.2020, на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.15-16).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на електронну адресу суду 18.06.2020 (а.с.21-23), та поштовим зв`язком 22.06.2020 (а.с.24-26). У даному відзиві відповідач заперечив щодо заявлених позовних вимог та вказав, що ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" не мало можливості працевлаштувати працівника з інвалідністю, так як через місце розташування, а саме високогір`я біля підніжжя гори Говерла та неможливості такого працівника добиратися до місця роботи ніхто не погодився працевлаштуватися у відповідача, про що було повідомлено позивача. Як стверджує відповідач, позивач не надав суду будь-яких доказів щодо не створення відповідачем робочого місця для інвалідів, відмови інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасного надання державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасного подання звіту до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З наведених підстав відповідач вважає, що ним виконано всі передбачені законом дії щодо працевлаштування особи з інвалідністю у 2019 році. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач в свою чергу 01.07.2020 подав відповідь на відзив (а.с.29-30), в якому вказав на те що відповідачем не вжито заходів по працевлаштуванню осіб з інвалідністю. Згідно доводів позивача, відповідач не надав жодних доказів створення робочих місць для осіб з інвалідністю, а також доказів того, що особи з інвалідністю відмовились працевлаштовуватись у відповідача.
Судом здійснено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
На підставі положення частин 2, 8 статті 262 КАС України, розглянувши матеріали адміністративної справи, відзиву на позов та відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
При розгляді справи встановлено, що відповідач є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність та використовує найману працю. У 2019 році середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача складала 10 осіб, середня річна заробітна плата штатного працівника становила 844 000,00 гривень. За вказаний період відповідачем, в розумінні вимог частини 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не забезпечено впродовж 2019 року працевлаштування однієї особи з інвалідністю на вакантну посаду для осіб із обмеженими фізичними властивостями.
Така обставина не заперечується відповідачем і відповідає відомостям Розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю (надалі по тексту також - Розрахунок). Більше того, такі обставини засвідчуються Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів №19-047, поданого відповідачем до позивача 02.03.2020 (а.с.4, 6).
Із урахуванням встановленого частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік (від 8 до 25 осіб), позивач на основі даних Звіту відповідача про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік та при наявності 10 працівників (середньооблікової чисельності) у 2019 році, визначив, що зайняттю і працевлаштуванню у відповідача підлягала 1 (одна) особа з інвалідністю. На підставі частини 1 статті 20 згаданого Закону, враховуючи обставину не забезпечення працевлаштування відповідачем жодної особи з інвалідністю, Відділення Фонду розрахувало адміністративно-господарські санкції в сумі 42 200,00 гривень, - у розмірі середньої річної заробітної плати штатного працівника відповідача за одне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю (84 400,00 гривень : 2) х 1 - 0 = 42 200,00 гривень (а.с.5).
Враховуючи обставину не сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій та пені (в розмірі, обчисленого на день формування Розрахунку) в добровільному порядку, Відділення Фонду звернулося в суд про стягнення відповідних санкцій в судовому порядку.
Суд у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, вирішуючи питання, яку правову норму належить застосовувати до цих правовідносин, зазначає, що застосуванню підлягають положення Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю" та Інструкції зі статистики кількості працівників, в редакції Законів і нормативно-правових актів, чинних на час дії спірних правовідносин.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, визначені Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Відповідно до частини 1 статті 17 вказаного Закону, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Право особи з інвалідністю на працю, їх працевлаштування реалізується шляхом створення спеціального робочого місця, адаптацією основного й додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей особи з інвалідністю.
Частина 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлює обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому,частинами 1-3 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Разом з цим, частиною 9 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено обов`язок роботодавців, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєстрації у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щорічного подання цим відділенням звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.
Постановою Кабінету Міністрів України за №70 від 31.01.2007 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (в редакції, яка чинна за спірний період 2019 року, надалі по тексту також Порядок №70) затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування.
За змістом пункту 2 Порядку №70 Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.
Форма Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів №10-ПІ і Інструкція щодо заповнення такої форми Звіту затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України за №42 від 10.02.2007.
Датою надходження Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.
Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом (абзац 3 пункту 2 Порядку №70).
Такою звітністю є "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" №3-ПН, форма якої і порядок її заповнення затверджені наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 за №316 (надалі по тексту також Наказ №316).
Як свідчать вимоги пункту 5 розділу І Наказу №316 Інформація за формою №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІІ Наказу №316 за наявності у роботодавців коментарів до вакансії заповнюється розділ ІІ Інформації за формою №3-ПН, у якому відображаються порядковий номер відповідного запису в розділі І, а також характеристики вакансій (умови праці, розмір заробітної плати та вимоги до претендентів), а у пункті 2 наводиться загальна кількість осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України "Про зайнятість населення"), яких роботодавець може працевлаштувати.
Згідно статті 14 Закону України "Про зайнятість населення" до переліку категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать особи з інвалідністю.
Судом встановлено, що відповідач 02.03.2020 подав позивачу Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік за реєстраційним №19-047. В даному Звіті відповідач самостійно визначив середньооблікову чисельність штатних працівників в кількості 10 осіб, з них 0 штатних працівників, яким встановлена інвалідність, а необхідна кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, визначена 1 особа. (а.с.4).
У зв`язку із отриманням такої інформації, позивачем розраховано розмір адміністративно-господарської санкції, та яку Державне підприємство "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" повинна була сплатити до 16.04.2020, за незайняття одного робочого місця призначеного для працевлаштування особи з інвалідністю (а.с.6).
Досліджуючи доводи позивача щодо недотримання відповідачем необхідного нормативу забезпечення робочих місць осіб з інвалідністю, а також зустрічні заперечення представника ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" з приводу виконання усіх необхідних умов для фактичного працевлаштування осіб із обмеженими фізичними можливостями відповідно до вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", суд зазначає наступне.
При вирішення даного публічно-правового спору перевірці, серед іншого, обов`язково підлягають питання щодо:
- виділення та створення відповідними суб`єктами господарювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;
- створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;
- звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення осіб з інвалідністю до роботодавців з питань працевлаштування;
- причини непрацевлаштування роботодавцями осіб з інвалідністю, за умови їх направлення органами центру зайнятості чи звернення особисто.
Представник ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк", обґрунтовуючи заперечення, наведені у відзиві на позов, зазначив про відсутність порушення з його боку стосовно не забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємстві впродовж 2019 року, а позивачем, в свою чергу, не надано жодного доказу про порушення відповідачем вимог статей 17, 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". У зв`язку із вказаним, на переконання відповідача, не підлягає стягненню адміністративно-господарські санкції та пеня в загальному розмірі 42 491,18 гривень.
Таким чином, виходячи із коментованих аргументів, відповідач намагається переконати суд про виконання ним усіх вимоги статей 17, 18, 19 вказаного Закону, зокрема, про створення спеціального робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю, створення відповідних умови праці для таких осіб з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, а також про періодичне звітування перед територіальними органами центру зайнятості.
Втім, відповідачем на підтвердження таких доводів не подано суду жодного доказу.
По перше, відповідачем не представлено суду будь-якого доказу у формі наказу чи іншого розпорядчого документи, оформленого відповідно до законодавства про працю і зайнятість населення, із якого б слідувало виділення та створення в 2019 році робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю, у тому числі спеціального робочого місця.
По друге, ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" не надано в суд докази подання до базового центу зайнятості "Інформації про попит на робочу силу (вакансії)" за формою №3-ПН, в строки встановлені пунктом 5 Розділу І Наказу №316.
По третє, не забезпечення подання ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" інформації за формою №3-ПН позбавило можливості відповідний базовий центр зайнятості вирішувати питання про пошук і направлення до відповідача для вирішення питання працевлаштування потенційної особи з інвалідністю.
Зважаючи на коментовані вище обставини, відповідачем не доведено перед судом вчинення ним всіх необхідних дій для виділення і створення спеціальних робочих місць з метою працевлаштування осіб з інвалідністю, подання інформації до базового центру зайнятості, наслідком чого стало не забезпечення ДП "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" можливості виконання нормативу по працевлаштуванню у 2019 році однієї особи з інвалідністю.
Згідно підпунктів 3.2., 3.2.5. пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.
Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді.
Із урахуванням положень коментованої Інструкції судом не встановлено порушень при визначені відповідачем середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу відповідача за 2019 рік (10 осіб).
Крім того, така обставина не заперечується відповідачем.
Виходячи із вимог частини 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" суд вважає вірним визначення позивачем необхідного нормативу робочих місць для працевлаштування відповідачем у 2019 році осіб з інвалідністю в кількості 1 робочого місця і не працевлаштованих 0.
Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачена відповідальність роботодавців за не здійснення працевлаштування осіб з інвалідністю.
А саме, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю
Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідач не надав суду доказів про наявність обставини повного утримання підприємства за рахунок коштів відповідного бюджету.
Розрахунком позивача застосовано адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю в сумі 42 200,00 гривень (а.с.5).
Згідно вимог частини 4 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Частиною 2 статті 20 вказаного Закону передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
За період несплати відповідачем адміністративно-господарської санкцій, з 16.04.2020 по 08.05.2020 за 23 дні, позивач, виходячи із суми адміністративно-господарської санкції (42 200,00 гривень), розрахував пеню в розмірі 291,18 гривень (а.с.5).
Позивач листом від 12.03.2020 за №03-20/237 повідомив відповідача про необхідність перерахування до 15.04.2020 за відповідними реквізитами адміністративно-господарських санкцій за не створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 42 200,00 гривень (а.с.6).
У зв`язку із несплатою відповідачем адміністративно-господарських санкцій в сумі 42 200,00 гривень, позивачем нараховано пеню в розмірі 291,18 гривень.
Однак, вказаних адміністративно-господарських санкцій та пені в загальному розмірі 42 491,18 гривень відповідач не сплатив у строк, визначений Законом.
Відповідачем не надано суду будь-яких доказів наявної інвалідності працівників із числа штату підприємства в кількості однієї особи, в тому числі докази сплати спірної санкції в повному розмірі.
Положеннями частин 5 і 9 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначено можливість стягнення несплаченої адміністративно-господарської санкції у судовому порядку. Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що створення робочих місць для осіб з інвалідністю супроводжується обов`язком підприємства вжити всіх вище перерахованих заходів, які останнім не виконані. Оскільки відповідач впродовж 2019 року не забезпечив працевлаштування осіб з інвалідністю в необхідній кількості робочих місць, то суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій в розмірі 42 491,18 гривень згідно зі статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" (ідентифікаційний код юридичної особи 20549521) на користь Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний код юридичної особи 13662300) адміністративно-господарські санкції в розмірі 42 200,00 гривень (сорок дві тисячі двісті гривень нуль копійок) та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 291,18 гривень (двісті дев`яносто одну гривню вісімнадцять копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний код юридичної особи 13662300), вул. Гуцульська, 9, м. Івано-Франківськ, 76007.

Відповідач Державне підприємство "Ворохтянська високогірна навчально-спортивна база "Заросляк" (ідентифікаційний код юридичної особи 20549521) вул. Говерлянська, 31, смт. Ворохта, Івано-Франківська область, 78595.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.