Справа № 160/10476/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 160/10476/19
адміністративне провадження № К/9901/18704/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року у справі №160/10476/19 за позовом ОСОБА_1 до командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №15-РС від 25.06.2019 року в частині підстав звільнення з військової служби ОСОБА_1 , за підпунктом "в" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, а також в частині звільнення позивача у запас, замінивши його на підпункт "б" пункту 2 частини 5 статті 26 вказаного Закону за станом на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час або обмежену придатність у воєнний час та вказавши в наказі про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку;
визнати протиправними дії з боку суб`єктів владних повноважень командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 в частині неправильного обчислення вислуги років і загального страхового стажу ОСОБА_1 , та вирішення питання зарахування до вислуги років періодів участі в АТО за період з 02.06.2016 року по 19.07.2016 року, з 11.08.2016 року по 05.01.2017 року, з 27.03.2017 року по 11.04.2017 рік, та часу перебування позивача на обстеженні та лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16.11.2016 року по 02.12.2016 року, з 11.04.2017 року по 27.04.2017 року, з 22.01.2018 року по 05.02.2018 року, з 23.02.2018 року 05.04.2018 року, з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, з 11.07.2018 року по 18.07.2018 року, з 20.06.2019 року по 03.07.2018 року, з 05.07.2019 року по 16.07.2019 року на пільгових умовах;
зобов`язати командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військову частину НОМЕР_1 відповідно до Положення №530 від 14.08.2014 року здійснити попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію та обчислення вислуги років та загального страхового стажу ОСОБА_1 , та зарахувати до вислуги років періоди участі позивача в АТО за період з 02.06.2016 року по 19.07.2016 року, з 11.08.2016 року по 05.01.2017 року, з 27.03.2017 року по 11.04.2017 рік, та час перебування позивача на обстеженні і лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16.11.2016 року по 02.12.2016 року, з 11.04.2017 року по 27.04.2017 рік, з 22.01.2018 року па 05.02.2018 року, з 23.02.2018 року по 05.04.2018 року, з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, з 11.07.2018 року по 18.07.2018 року, з 20.06.2019 року по 03.07.2019 рік, з 05.07.2019 року по 16.07.2019 року на пільгових умовах 1 місяць за 3 місяці;
визнати протиправною бездіяльність з боку військової частини НОМЕР_1 в зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 , призначених наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15-РС від 25.05.2019 року грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 7777 грн. 45 коп. на підставі довідки-розрахунку №32 від 06.09.2019 року та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за три календарних роки служби;
зобов`язати командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військову частину НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №15-РС від 25.06.2019 року виплатити ОСОБА_1 , призначені до виплати наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15-РС від 25.05.2019 року, грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 7777 грн. 45 коп. на підставі довідки-розрахунку №32 від 06.09.2019 року та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за три календарних роки служби;
визнати протиправною бездіяльність з боку командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації в зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 , з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки;
зобов`язати командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військову частину НОМЕР_1 надати розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки та нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в зв`язку зі звільненням з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки;
визнати протиправними дії відповідачів - командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 щодо позбавлення позивача премії до Дня Незалежності України у розмірі 2000 грн., яка підлягала виплаті на підставі рішення Міністра оборони України від 20.08.2019 року № 248/6133;
зобов`язати відповідачів - командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу премію до Дня Незалежності України, яка підлягала виплаті на підставі рішення Міністра оборони України від 20.08.2019 року №248/6133 у розмірі 2000 грн;
визнати протиправною бездіяльність командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби згідно приписів статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період знаходження мене на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року;
зобов`язати командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військову частину НОМЕР_1 надати розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби згідно приписів статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період перебування мене на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 повернуто позивачеві в частині позовних вимог про:
визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №15-РС від 25.06.2019 року в частині підстав звільнення з військової служби, позивача за підпунктом "в" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, а також в частині звільнення позивача у запас, замінивши його на підпункт "б" пункту 2 частини 5 статті 26 вказаного Закону за станом на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час або обмежену придатність у воєнний час та вказавши в наказі про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку;
визнання протиправними дій з боку суб`єктів владних повноважень командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 в частині неправильного обчислення вислуги років і загального страхового стажу ОСОБА_1 , та вирішення питання зарахування до вислуги років періодів участі в АТО за період з 02.06.2016 року по 19.07.2016 року, з 11.08.2016 року по 05.01.2017 року, з 27.03.2017 року по 11.04.2017 рік, та часу перебування позивача на обстеженні та лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16.11.2016 року по 02.12.2016 року, з 11.04.2017 року по 27.04.2017 року, з 22.01.2018 року по 05.02.2018 року, з 23.02.2018 року 05.04.2018 року, з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, з 11.07.2018 року по 18.07.2018 року, з 20.06.2019 року по 03.07.2018 року, з 05.07.2019 року по 16.07.2019 року на пільгових умовах;
зобов`язання командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 відповідно до Положення №530 від 14.08.2014 року здійснити попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію та обчислення вислуги років та загального страхового стажу ОСОБА_1 , та зарахувати до вислуги років періоди участі позивача в АТО за період з 02.06.2016 року по 19.07.2016 року, з 11.08.2016 року по 05.01.2017 року, з 27.03.2017 року по 11.04.2017 рік, та час перебування позивача на обстеженні і лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16.11.2016 року по 02.12.2016 року, з 11.04.2017 року по 27.04.2017 рік, з 22.01.2018 року па 05.02.2018 року, з 23.02.2018 року по 05.04.2018 року, з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, з 11.07.2018 року по 18.07.2018 року, з 20.06.2019 року по 03.07.2019 рік, з 05.07.2019 року по 16.07.2019 року на пільгових умовах 1 місяць за 3 місяці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 січня 2020 року, позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності з боку військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з невиплатою позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 7777 грн. 45 коп. та одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за три календарних роки служби та зобов`язання командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 7777 грн. 45 коп. та одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за три календарних роки служби - залишено без розгляду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з його звільненням, з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період знаходження позивачем військової служби з листопада 1979 року по липень 1990 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період перебування ОСОБА_1 на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період знаходження позивача на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період перебування позивача на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року скасувати та в цій частині заявлених вимог прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року залишено без змін.
У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.
8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.
За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на нормативно правові акти, а саме на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема щодо неправильного, як на думку позивача, застосування статті 9 зазначеного закону, фактичні обставини справи, і загальне твердження про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року у справі №160/10476/19.
Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року у справі №160/10476/19 за позовом ОСОБА_1 до командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак