Справа № 280/5308/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 серпня 2020 року Справа № 280/5308/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1. Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

2. Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 №Ф-.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 205 744,70 грн., у т.ч. за 2017 рік на суму 86 658,00 грн., за 2018 рік на суму 119 082,70 грн. Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що позивачем завищені витрати у зв`язку із включенням до складу валових витрат відсотків по кредитному договору у 2017 році на суму 405 120,00 грн. та у 2018 році на суму 306 031,86 грн.; завищені витрати у зв`язку з включенням до складу валових витрат сум нарахованої амортизації у 2017 році на суму 488 649,60 грн. та у 2018 році на суму 174336,61 грн.; завищені витрати на придбання запчастин у 2017 році на суму 312 518,07 грн. та у 2018 році на суму 115 512,35 грн.; завищені витрати на придбання послуг по обслуговуванню наданого робочого одягу у 2017 році на суму 42 741,76 грн. та у 2018 році на суму 48 700,68 грн. Позивач вважає такі висновки протиправними, оскільки: сплата відсотків по кредитам відноситься до витрат підприємців; в жодному підпункті статті 177 Податкового кодексу України немає умови, що амортизації підлягають лише ті основні засоби, які були придбані або споруджені саме після 01.01.2017; при перевірці надано усі первинні документи на підтвердження реальності витрат з придбання запчастин та їх пов`язаності з господарською діяльністю позивача; договором та додатковими угодами до нього передбачено надання декількох видів робочого одягу кожному працівнику, їх щотижневе прання, перевірка стану та ремонт, виготовлення та нашиття логотипів, заміна зношеного одягу тощо, а отже ототожнення в акті перевірки кількості працівників та кількості наданих послуг є хибним. Звідси, вважає оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 № протиправним та просить скасувати його, а також визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 №Ф- як похідну від спірного рішення. Крім того, наголошує, що ДПС України порушено термін розгляду скарги на спірні рішення та вимогу, а отже така скарга вважається задоволеною. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 01.11.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №280/5308/19 та призначено судове засідання на 27.11.2019.

Відповідач 1 позов не визнав, надав відзив (вх. від 25.11.2019 №49225), в якому посилається на те, що позивачем порушено вимоги Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а отже оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є правомірними. Відповідач 1 вказує, що в ході проведеної перевірки встановлено заниження позивачем чистого доходу у 2017 році всього на суму 1 118 489,08 грн. та у 2018 році у сумі 644 581,50 грн. В результаті допущених порушень податкового законодавства, а саме включення до складу валових витрат сум придбаного товару (запчастин), які не пов`язані з наданням послуг по діагностиці та ремонту паливної системи транспортних засобів та документально не підтверджені; сум за надані послуги по обслуговуванню робочого одягу в значній кількості, що не відповідає чисельності використання найманої праці; сум по сплаті за відсотками по кредитному договору, які не включаються до складу валових витрат та сум по амортизаційним нарахуванням по основним засобам, які введені в експлуатацію 31.12.2016, тобто раніше ніж норми пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України набули законної сили. Вказані порушення призвели до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.11.2019, за клопотаннями представників сторін, провадження у справі зупинено до 21.01.2020, для надання сторонам часу для примирення.

16.12.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №52896), в якій він спростовує аргументи відповідача 1.

Ухвалою суду від 21.01.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалами суду від 21.01.2020 відмовлено у клопотанні представника ГУ ДПС про заміну неналежного відповідача у справі; за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області; розгляд справи розпочато спочатку; відкладено судове засідання до 25.02.2020.

21.02.2020 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №8281), аналогічний за змістом відзиву відповідача 1.

Ухвалою суду від 25.02.2020, за клопотанням представника позивача, зупинено провадження у справі №280/5308/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/5876/19.

Ухвалою суду від 01.06.2020 поновлено провадження у справі; судове засідання призначено на 09.06.2020.

Протокольною ухвалою суду від 09.06.2020 відкладено розгляд справи до 07.07.2020.

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 28.05.2002 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця. Основним видом господарської діяльності позивача є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20).

З 14.05.2019 по 27.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатми якої складено акт від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 317 352,70 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 201 328,03 грн., за 2018 рік на суму 116 024,67 грн.;

пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 26 446,06 грн., в т.ч. за 2017 рік в сумі 16 777,34 грн., за 2018 рік в сумі 9 668,72 грн.;

п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 205 744,70 грн., у т.ч. за 2017 рік на суму 86 658,00 грн., за 2018 рік на суму 119 082,70 грн.;

пп. «в» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме встановлено включення до декларацій за 2017 - 2018 роки перекручених даних, а саме завищення валових витрат.

Листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.08.2019 №13346/14/08-01-13-05-09 висновки акту перевірки від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 залишено без змін, а заперечення ФОП ОСОБА_1 без задоволення.

08.08.2019, на підставі акту перевірки від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , з урахуванням відповіді на заперечення від 05.08.2019 №13346/14/08-01-13-05-09, ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято, серед іншого, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 29 239,87 грн.

Крім того, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 №Ф-, якою від позивача вимагається сплатити єдиний внесок у сумі 205 744,70 грн.

Позивачем оскаржено дані рішення та вимогу до ДПС України, рішенням якої від 15.10.2019 №5566/6/99-00-08-06-01 у задоволенні скарги відмовлено.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на порушення контролюючим органом терміну розгляду скарги, оскільки матеріали справи містять копію рішення ДПС України про продовження строку розгляду скарги, яким такий строк продовжено до 11.11.2019, що узгоджується із приписами п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України.

Не погодившись з вказаними рішенням та вимогою, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску стали висновки акту перевірки від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , отже для вирішення спору по суті необхідно дослідити обґрунтованість цих висновків, зокрема в частині порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 205 744,70 грн., у т.ч. за 2017 рік на суму 86 658,00 грн., за 2018 рік на суму 119 082,70 грн.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

За змістом п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частинами 1, 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень та вимоги) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску ( п. 3 ч. 11 ст. 25 цього Закону).

У частинах 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Наведені норми свідчать, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідним від податку на доходи фізичних осіб.

Так, в акті перевірки від 10.06.2019 №426/08-01-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем, серед іншого, вимог п. 177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 317 352,70 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 201 328,03 грн., за 2018 рік на суму 116 024,67 грн.; п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 205 744,70 грн., у т.ч. за 2017 рік на суму 86 658,00 грн., за 2018 рік на суму 119 082,70 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем завищені витрати у зв`язку із включенням до складу валових витрат відсотків по кредитному договору у 2017 році на суму 405 120,00 грн. та у 2018 році на суму 306 031,86 грн.; завищені витрати у зв`язку з включенням до складу валових витрат сум нарахованої амортизації у 2017 році на суму 488 649,60 грн. та у 2018 році на суму 174336,61 грн.; завищені витрати на придбання запчастин у 2017 році на суму 312 518,07 грн. та у 2018 році на суму 115 512,35 грн.; завищені витрати на придбання послуг по обслуговуванню наданого робочого одягу у 2017 році на суму 42 741,76 грн. та у 2018 році на суму 48 700,68 грн.

Разом із тим, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.04.2016 у справі № 280/5876/19 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті 08 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення № та № . Рішення набрало законної сили 18.05.2020.

Так, у вказаному рішенні суд встановив, що позивачем правомірно та обґрунтовано віднесено до витрат при визначенні чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, суми грошових коштів: відсотків по кредитному договору у 2017 році на суму 405 921,60 грн. та у 2018 році на суму 306007,86 грн.; сум нарахованої амортизації у 2017 році на суму 488 649,60 грн.; з придбання запчастин на суму 312 518,07 грн.; від придбання послуг по обслуговуванню наданого робочого одягу у 2017 році на суму 42741,76 грн. та у 2018 році на суму 48700,68 грн, які документально підтверджені та пов`язані з господарською діяльністю позивача. суд зазначив, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень - рішень від 08.08.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в тому числі 317352,70 гривень за податковими зобов`язаннями та 158676,35 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями та від 08.08.2019 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, в тому числі 26446 гривень за податковими зобов`язаннями та 13223,03 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями.

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи, що рішенням суду у справі №280/5876/19 встановлено, що висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 317352,70 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 201328,03 грн., за 2018 рік на суму 116024,67 грн. є необґрунтованими, зважаючи на похідний характер визначення спірної суми штрафної санкції за оскаржуваним рішенням від факту заниження позивачем бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 № підлягає скасуванню як протиправне.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 №Ф- також підлягає визнанню протиправною та скасуванню з огляду на відсутність недоїмки, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області як правонаступника ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 №.

3. Визнати протиправною та скасувати та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 08.08.2019 №Ф-.

4. Судові витрати в сумі 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 76 копійок присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 07.08.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко