Справа № 280/2378/20
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року о/об 17 год. 00 хв.Справа № 280/2378/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: 1) № від 06.05.2019 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 102332,90 грн.; 2) № від 06.05.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності на загальну суму 2380,37 грн.; 3) № від 06.05.2019 за платежем військовий збір на загальну суму 198,36 грн., та стягнути з ГУ ДПС у Запорізькій області на користь позивача відшкодування моральної шкоди у сумі 50000,00 грн.

У позові (т.2, а.с.109-121) зазначено наступне. Інформація щодо залишків ТМЦ позивачем до перевірки надана, в Акті перевірки в кількісному та сумовому визначенні відображена. Встановлення перевіркою, що нереалізований товар (залишки ТМЦ) використаний платником податку (позивачем) в операціях, що не є господарською діяльністю позивача, є навмисною підтасовкою фактів, грубим порушенням своїх обов`язків головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС (тепер ДПС) у Запорізькій області Квітки О.А. при проведенні перевірки. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (т.2, а.с.130-132), в якому зазначено наступне. Перевіркою первинних документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до суми витрат на придбання ТМЦ у декларації за 2017 рік віднесено суми витрат по товару, який відсутній на залишках ТМЦ станом на 01.01.2017, що підтверджується даними Акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області від 09.03.2017 за №87/08-01-13-04/ НОМЕР_1 , а саме «Лист гофрований (код УКТ ЗЕД ) на суму 8816,15 грн. у кількості 151,134 пог.м.». ФОП ОСОБА_1 на запит контролюючого органу не надано жодної інформації про наявність залишків ТМЦ на початок та на кінець перевіряємого періоду. Нереалізований товар (залишки ТМЦ), використання (реалізацію) у господарській діяльності, якого не встановлено, у розмірі 409331,58 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 81866,32 грн., вважається використаним платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ, самостійно нарахованих на виконання вимог ст.198.5 Податкового кодексу України в грудні 2018 року на суму 81866,32 грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 27.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 09.06.2020 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2020 відкладено розгляд справи на 10.08.2020.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Контролюючим органом проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено Акт №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 (надалі - Акт перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019) (т.1, а.с.19-41).

У Висновку Акту перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 зазначено: «Плановою перевіркою встановлені порушення вчинені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 : - пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.3 п.1.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України …, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 132,24 грн., в т.ч. за 2017р. в сумі 132,24 грн., за 2018р. в сумі 00,00 грн.; - п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України …, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряє мий період на загальну суму 1586,91 грн., в т.ч. за 2017р. на суму 1586,91 грн., за 2018р. на суму 00,00 грн.; …; - п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України …, занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ, самостійно нарахованих на виконання вимог ст.198 Податкового кодексу України … на загальну суму 81866,32 грн., у т.ч. в грудні 2018 року - 81866,32 грн.; …».

Результатом розгляду відповідачем висновку Акту перевірки №238/08-01-13-05/ від 03.04.2019 стало винесення відносно ФОП ОСОБА_1 :

1) податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2018, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2380,37 грн., з яких: 1586,91 грн. - за податковими зобов`язаннями; 793,46 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.74-75);

2) податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2019, яким збільшено грошове зобов`язання по військовому збору на суму 198,36 грн., з яких: 132,24 грн. - за податковими зобов`язаннями; 66,12 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.76-77);

3) податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2019, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 102332,90 грн., з яких: 81866,32 грн. - за податковими зобов`язаннями; 20466,58 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.78-79).

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду: видаткові накладні; банківські виписки; рахунки на оплату; довіреності; рахунки-фактури (т.1, а.с.87-250; т.2, а.с.1-102).

Суд ознайомився із «відеодиском» наданим до суду позивачем (т.2, а.с.103).

1. В Акті перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 (сторінки 20-21) зазначено: «… Проведеною перевіркою відображеного суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 показника в рядку 1 податкової Декларації з ПДВ за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. в сумі ПДВ 15904052 грн. на підставі наступних документів: договорів, податкових накладних, платіжних доручень, банківських документів, та ін. встановлено їх заниження на суму у розмірі 409331,58 грн. внаслідок наступного. Перевіркою встановлено, що відповідно до первинних документів та проведеним аналізом пропорційно віднесених витрат, відповідно книги обліку доходів і витрат встановлено, що станом на 31.12.2018р., фактична сума нереалізованого товару (залишків ТМЦ) складає 409331,58 грн. без ПДВ. … ФОП ОСОБА_1 на запит контролюючого органу не надано жодної інформації про наявність залишків ТМЦ на початок та на кінець звітного періоду. Ненадання вищезазначеної інформації свідчить про відсутність залишків ТМЦ на 31.12.2018.З урахуванням вищезазначеного, перевіркою встановлено, що нереалізований товар (залишки ТМЦ), використання (реалізацію) у господарській діяльності, якого не встановлено, у розмірі 409331,58 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 81866,32 грн., вважається використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. …».

У п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У запиті контролюючого органу від 13.03.2019 за №4011/14/08-01-13-05-09 до позивача зазначено: «… Головне управління ДФС у Запорізькій області, у зв`язку з проведенням документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. на підставі вимог пп.20.1.9, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.44.1 ст.44, п.73.3 ст.73, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, вимагає проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей. З метою уникнення спірних питань та прийняття об`єктивного рішення за результатами перевірки в частині зазначеного вище питання, просимо забезпечити обов`язкову присутність при проведенні інвентаризації з 14.03.2019р., співробітника ГУ ДФС у Запорізькій області - Квітки Олександра Анатолійовича. …» (т.1, а.с.55).

На вказаний запит контролюючого органу позивач у листі від 26.03.2019 зазначив: «… З метою уникнення спірних питань та прийняття об`єктивного рішення при проведенні інвентаризації прошу надати облікові залишки ТМЦ на 01.01.19р., виведені інспектором при проведенні документальної перевірки. Проведення інвентаризації до виведення облікових залишків ТМЦ не дасть об`єктивного результату з причини зазначеної вище. …» (т.1, а.с.56).

За матеріалами справи, позивач фактично не заперечує та не спростовує, що «станом на 31.12.2018р., фактична сума нереалізованого товару (залишків ТМЦ) складає 409331,58 грн. без ПДВ».

При цьому, у позові позивачем зазначено: «товар (залишки ТМЦ) в подальшому частково був реалізований, податкові зобов`язання були зареєстровані, задекларовані, податки сплачені; а частина його і по сьогодні є в наявності на складі, відомість залишків нереалізованих ТМЦ станом на 29.02.2020р. зазначена в таблиці нижче».

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Суд вважає, що в Акті перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 перевіряючим зроблено суперечливі висновки: наявність нереалізованого товару (залишків ТМЦ), використання (реалізацію) у господарській діяльності, якого не встановлено, у розмірі 409331,58 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 81866,32 грн. та одночасне його використання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Тобто, перевіряючим під час перевірки було встановлено наявність нереалізованого товару (залишків ТМЦ), використання (реалізацію) у господарській діяльності, якого не встановлено, у розмірі 409331,58 грн. у т.ч. ПДВ у сумі 81866,32 грн.

Водночас, в Акті перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 не зазначено конкретно яким чином були використані ці залишки ТМЦ.

За матеріалами справи не вбачається використання платником податків нереалізованого товару (залишків ТМЦ) у розмірі 409331,58 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 81866,32 грн. в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

В Акті перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 не зазначається про виявлення нестачі товарів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем приписів п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2019 є протиправним і підлягає скасуванню.

2. В Акті перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019 (сторінки 11-13) зазначено: «… Згідно проведеного аналізу та залишків ТМЦ на 01.01.2017 року визначених актом документальної позапланової перевірки від 09.03.2017 року №87/08-01-13-04/ НОМЕР_1 встановлено, що документальною плановою виїзною перевіркою проведеною у 2017 році не підтверджено наявність залишків по категорії товару «Лист гофрований (код УКТ ЗЕД) на суму 8816,15 грн.». Перевіркою первинних документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до суми витрат на придбання ТМЦ у декларації за 2017 рік віднесено суми витрат по товару який відсутній на залишках ТМЦ станом на 01.01.2017 року за даними акту перевірки від 09.03.2017 №87/08-01-13-04/ НОМЕР_1 , а саме «Лист гофрований (код УКТ ЗЕД) на суму 8816,15 грн.». Таким чином перевіркою встановлено порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України … в частині безпідставного віднесення до складу валових витрат у 2017 році суму 8816,15 грн., у зв`язку з віднесенням до складу валових витрат, витрат, які не підтверджені документально. … Таким чином, ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України … занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017р. на суму 1586,91 грн. …».

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

У позові позивачем зазначено: «прибуткова накладна на спірний лист гофрований (УКТ ЗЕД) не взята до уваги інспектором, «проведений аналіз» базувався на хибних даних попереднього акту перевірки, (копія прибуткової накладної додається)».

Водночас, у матеріалах справи відсутня «прибуткова накладна».

Позивач фактично не заперечує проти вказаного правопорушення, документально його не спростовує.

Звідси, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2019 є обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Разом із цим, податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2018 має бути скасованим, оскільки винесено майже за рік до складання Акту перевірки №238/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.04.2019, а, отже, не може на ньому ґрунтуватись.

3. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (…) Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач у позові не обґрунтував та документально не довів завдання йому моральної шкоди відповідачем.

Таким чином, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 50000,00 грн.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 06.05.2019, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 102332 грн. 90 коп., з яких: 81866 грн. 32 коп. - за податковими зобов`язаннями; 20466,58 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 06.05.2018, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 2380 грн. 37 коп., з яких: 1586 грн. 91 коп. - за податковими зобов`язаннями; 793 грн. 46 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; ) судові витрати у сумі 1053 грн. 40 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 11.08.2020.

Суддя О.О. Прасов