Справа № 160/8473/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року Справа № 160/8473/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Тернівського професійного гірничого ліцею до Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови.
ВСТАНОВИВ:
23 липня 2020 року Тернівський професійний гірничий ліцей звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому позивач просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13 липня 2020 року по виконавчому провадженню за № 61292919, винесену головним державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіональн управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Шапкун Ю.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року позовна заява залишена без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та встановлено строк до 10 серпня 2020 року для подання відзиву на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкта - будівлі Тернівського професійного гірничого ліцею за адресою: Дніпропетровська область, місто Тернівка, вулиця Маяковського, 24 до повного усунення порушень, шляхом заборони експлуатації та зобов`язання зупинити експлуатацію вищезазначеного об`єкта; зобов`язано зупинити експлуатацію об`єкта - будівлі Тернівського професійного гірничого ліцею за адресою: Дніпропетровська область, місто Тернівка, вулиця Маяковського, 24 до повного усунення порушень». Рішення суду набрало законної сили 13 листопада 2019 року
19 лютого 2020 року головним державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Шапкун Ю.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61292919 щодо виконання виконавчого листа №160/8993/18, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 28 січня 2020 року.
У постанові про відкриття виконавчого провадження № 61292919 від 19 лютого 2020 року боржнику встановлено строк для самостійного виконання виконавчого листа № 160/8993/18 до 29 лютого 2020 року, тобто 10 днів для виконання рішення суду.
24 червня 2020 року головним державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Півдсшю-Східіїого міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Шапкун ІО.В. в рамках виконавчого провадження № 61292919, було винесено постанову про накладання штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн. у зв`язку з невиконанням боржником без поважних причин рішення суду.
Позивач не погодившись із вказаною постановою про накладення штрафу, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. N 1404-VIII (далі - Закон N 1404-VIII).
Згідно зі ст. 1 Закону N 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).
Згідно ст. 5 Закону N 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону N 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника податидекларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону N 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону N 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні наведених норм Закону N 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Так, судом встановлено, що судовим рішенням зобов`язано експлуатацію об`єкта - будівлі Тернівського професійного гірничого ліцею (ТПГЛ) за адресою: Дніпропетровська область, місто Тернівка, вулиця Маяковського, 24 до повного усунення порушень.
Позивачем на виконання рішення суду щодо усунення порушень було укладено договір за № 36 від 25 березня 2020 року на послуги у розробці проектно-кошторисної документації системи пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуванням людей; договір за № 18 від 18.06.2020 року про вогнезахисну обробку дерев`яних конструкцій, строк виконання до 14 серпня 2020 року, договір за № 25 від 15 липня 2020 року про монтаж системи автоматичної протипожежної сигналізації.
Розглядаючи заявлений спір, суд робить висновок про поважність причин невиконання судового рішення, оскільки позивачем здійснюються всі дії для усунення порушень експлуатації об`єкта - будівлі Тернівського професійного гірничого ліцею, зокрема ведуться монтажні роботи системи автоматичної протипожежної сигналізації.
З аналізу наведених положень статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження". Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Так, суд зазначає на те, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, та підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення. Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року по справі N 127/3770/17.
Суд бере до уваги, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".
Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
На переконання суду, невиконання судового рішення Позивачем щодо не зупинення експлуатації, через проведення монтажних робіт пожежної сигналізації, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
За наведених обставин, постанова головного державного виконавця Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіональн управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. прийнята не обґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, тому має бути скасована.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 250, 255, 262, 293, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Тернівського професійного гірничого ліцею м. Тернівка до Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13 липня 2020 року по виконавчому провадженню за № 61292919, винесену головним державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Шапкун Ю.В.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст. 287КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев