Справа № 440/227/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 р. Справа № 440/227/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020, по справі № 440/227/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

- зобов`язання здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії (основної та додаткової), а саме: яка була нарахована та виплачена позивачу на підставі постанови апеляційного суду Полтавської області від 28.02.2011 року у справі №22ц-18877/2011, за період починаючи з 01.01.2005 року по 31.12.2007року та починаючи з 22.05.2008 року по серпень 2011 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена позивачу на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії за цей період, починаючи з 01.01.2005 року по день фактичної виплати пенсії, тобто по серпень 2011 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за періоди з 1 січня 2005 року по 18 березня 2009 року, за виключенням періоду з 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, та з 19 березня 2009 року, починаючи з 01 січня 2005 року по день фактичної виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору, а ухвалою від 10.08.2020 повернуто апеляційну скаргу заявнику.

ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову щодо встановлення негайного виконання судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позов у частині допущення негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається, що присуджені йому суми є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, а тому рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та має ІІІ групу інвалідності.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Полтавської області від 28.02.2011 у справі №22ц-1887/2011:

- визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці в перерахунку ОСОБА_1 з 1 січня 2005 року по 18 березня 2009 року, за виключенням періоду з 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, щомісячної додаткової пенсії, відповідно до вимог ст. 51 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із 30% розміру мінімальної пенсії за віком встановленої законом на час виплат та в перерахунку з 19 березня 2009 року пенсій по інвалідності відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м.Кременчуці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеної до 2 категорії, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 51 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1 січня 2005 року по 18 березня 2009 року, за виключенням періоду з і січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно, з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м.Кременчуці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду III групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19 березня 2009 року, з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м.Кременчуці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 3 групи, щодо захворювання якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на. час виплат відповідно до вимог ст. 54 ч. 4 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19 березня 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

ОСОБА_1 11.12.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, в якій просив повідомити про те, чи було проведено нарахування компенсації втрати частини доходів (пенсії) при виконанні вищезазначеного судового рішення, а в разі не проведення таких дій вчинити дії з нарахування та виплати такої компенсації відповідно до вимог ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 1, 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Листом від 27.12.2019 № 6504/Т-02 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації, оскільки згідно чинного законодавства нарахування компенсації на суми, які виплачуються за минулий час на підставі рішення суду, не передбачено. Також повідомлено, що доплата виплати по судовому рішенню була проведена у серпні 2011 року.

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дія Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення суду має зобов`язальний характер та вказаним рішення не стягнуто суми пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, дане рішення суду не є рішенням суду, яке виконується негайно на підставі статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 повернуто заявнику, а апелянт - ОСОБА_1 - оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні вимог щодо встановлення негайного виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції переглядає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 лише в оскаржуваній позивачем частині.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції в частині відмови щодо встановлення негайного виконання судового рішення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 243 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:

1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;

2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;

4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

При цьому слід враховувати, що положеннями ст. 2 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведених статей вбачається, що КАС України передбачає можливість негайного виконання судових рішень ще до набрання ними законної сили. Необхідність негайного виконання судових рішень може бути обумовлена різними причинами - потреба надати швидкий захист життєво важливим інтересам позивача, публічним чи іншим інтересам, яким може бути заподіяно значної шкоди, якби не було передбачено негайного виконання.

Отже, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено негайне виконання всіх судових рішень. Більше того, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно.

Враховуючи вищезазначене, при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення суду необхідно встановити яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме обрано спосіб захисту порушених прав особи.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та зобов`язано відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Таким чином, зміст позовних вимог, про обґрунтованість яких суд дійшов висновку під час її розгляду, та спосіб відновлення порушеного права позивача носять зобов`язальний характер та не стосуються безпосереднього стягнення з відповідача конкретної суми компенсаційних виплат.

Щодо доводів апелянта про те, що присуджені йому суми є періодичними, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення суду необхідно встановити чи носять присуджені виплати періодичний характер.

Як свідчать матеріали справи, рішення від 11.02.2020 про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії Полтавським окружним адміністративним судом прийнято на підставі положень Закону України від 19.10.2000 № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Відповідно до ст. 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, зміст зазначених норм матеріального права свідчить, що пенсія є періодичним платежем, а компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати має разовий характер та не є частиною (складовою) пенсії.

Отже, присуджені позивачу виплати є компенсаційними та не носять характеру періодичних платежів.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що рішення суду має зобов`язальний характер, відсутні підстави для звернення рішення до негайного виконання на підставі статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови щодо встановлення негайного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині відмови щодо встановлення негайного виконання судового рішення, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване в цій частині рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 по справі № 440/227/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов