Справа № 620/3016/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року Справа № 620/3016/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Вершиніна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі

за позовом приватного сільськогосподарського підприємства

«Червоний Маяк»

до Головного управління Державної податкової служби

у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Приватне сільськогосподарське підприємство «Червоний Маяк» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розподіл податкового кредиту з ПДВ та, відповідно, його відображення в податковій звітності за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 при веденні господарської діяльності в межах спеціального режиму оподаткування позивачем, позивачем здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а доводи відповідача, викладені в акті перевірки від 17.05.2019 № 404/14/30904414, щодо невірного розподілу податкового кредиту між операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами є помилковими та ґрунтуються на не неправильному тлумаченні норм податкового законодавства.

Крім того, перевіряючи правомірність податкового повідомлення-рішення № 0 від 04.06.2019, суд установив, що таке рішення в частині щодо врахування неправильного розподілу податкового кредиту у квітні 2016 року прийняте податковим органом зі спливом граничного строку 1095 днів для притягнення платника до відповідальності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи, що позивачем було допущено порушення при розподілі податкового кредиту за видами діяльності між операціями із сільськогосподарськими товарами/послугами.

Крім того, апелянт вважає, що ним не було пропущено 1095-денний строк притягнення позивача до відповідальності в частині щодо врахування неправильного розподілу податкового кредиту у квітні 2016 року, оскільки такий період був охоплений перевіркою, яка проводилася у відношенні позивача, і від`ємне значення за цим періодом перейшло до наступних періодів формування податкових зобов`язань позивача.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини цієї справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правомірності висновків суду першої інстанції, а також зазначає, що гречка має УКТ ЗЕД 1008 і не підлягає віднесенню до інших сільськогосподарських культур, як так здійснено податковим органом, що нормами ПК України, а саме пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209, чітко визначено правило розподілу податкового кредиту у разі, якщо придбані товари використовуються частково для виробництва зернових та технічних культур, а частково для інших сільськогосподарських товарів, однак податковим органом вказана норма законодавства не була врахована.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватне сільськогосподарське підприємство «Червоний Маяк» () є юридичною особою, зареєстровано як платник ПДВ та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Чернігівській області.

Згідно з пунктом 1.2 Статуту ПСП «Червоний Маяк», затвердженого рішенням засновника від 30.08.2019, підприємство створено в результаті реорганізації шляхом перетворення КСП «Червоний маяк», а також приєднання ТОВ «Червоний маяк СЛ», ПП «Колос СЛ», ПСП «Праця» та ПСП «Колос», та є їх правонаступником за всіма правами і обов`язками.

ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.216 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.12.2018, за результатами якої складено акт від 17.05.2019 № 404/14/30904414.

У вказаному акті перевірки контролюючим органом установлено порушення позивачем пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пунктів 209.2, 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, що призвело до:

- заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету та спрямовується на спеціальний рахунок суб`єкта спеціального режиму оподаткування всього в сумі 452 684,00 грн., у тому числі за листопад 2016 року - на 318902,00 грн., за грудень 2016 року - на 133782,00 грн.;

- заниження суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 452684,00 грн., в тому числі за грудень 2018 року в сумі 452684,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 452684,00 грн.

Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 21).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Пунктами 209.1, 209.2 статті 209 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Позитивна різниця між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена:

а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків;

б) за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків;

в) за операціями з продукцією тваринництва підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 20 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 80 відсотків.

У пункті 209.6 статті 209 ПК України передбачено, що сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів;

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0КВЕД); знищення бур`яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м`яса для товарної кондиції.

Відповідно до пункту 209.19 статті 209 ПК України з метою застосування пункту 209.2 і підпункту 209.15.1 пункту 209.15 цієї статті: зернові культури - зернові культури товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД; технічні культури - технічні культури товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД; продукція тваринництва - продукція товарних позицій 0102 і 0401 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з пунктом 209.13 статті 209 ПК України сільськогосподарське підприємство - суб`єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб`єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями пункту 10 Розділу III Порядку № 21 встановлено, що додатками до декларації є, зокрема, розрахунок питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг (ДС9) (додаток 9); розрахунок сум податку на додану вартість за операціями із сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок (ДС10) (додаток 10).

Додатки 9 та 10 додаються до декларацій 0121 - 0123/0130 (пункт 13 Розділу III Порядку № 21).

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 21 рядки декларації 0121 - 0123 /0130 дорівнюють сумам значень рядків із таблиць 1 - 3 (ДС 10) (додаток 10).

Згідно з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Щодо строків притягнення платника до відповідальності.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У пункті 102.1 статті 114 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктами 203.1, 203.2 статті 203 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що в разі, якщо суб`єктом спеціального режиму оподаткування придбані товари/послуги, основні фонди у періоді придбання використовувалися частково для виробництва зернових і технічних культур та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, то такий суб`єкт зобов`язаний здійснити розрахунок питомої ваги у додатку 9 до декларації і, відповідно до розрахованої питомої ваги, здійснити розподіл суми сплаченого (нарахованого) ПДВ та обсягів придбання між таблицями 1, 2, 3 додатка 10. Такі суми податку та обсяги придбання включаються до рядків 10, 11 податкової декларації з ПДВ.

Разом з тим, якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством виключно для виробництва одного виду товарів/послуг (зернових і технічних культур, або продукції тваринництва, або інших сільськогосподарських товарів/послуг), то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту у зв`язку з таким виготовленням/придбанням повністю відноситься до складу податкового кредиту за відповідним видом операцій.

Таким чином, використовуючи засоби захисту рослин та мінеральні добрива частково для вирощування зернових культур і технічних культур та частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума ПДВ з придбання таких товарно-матеріальних цінностей повинна включатися в таблиці 1 додатку 10 та таблиці 3 додатку 10 податкової декларації з ПДВ з урахуванням розподілу виходячи з питомої ваги таких зернових і технічних культур та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг.

Водночас, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів звертає увагу на те, що добрива та засоби хімічного захисту «Раундап Макс 45%», «Рекорд т.к.с.» та «Дисекнт, в.р.к.» використовувалися позивачем виключно для вирощування сої, люпину, гороху (віднесено до інших сільськогосподарських товарів/послуг), а «КАС-32 (Карбаміно-аміачна суміш)», «Добриво азотно-фосфоро-калійне NPK (16:16:16)», «Прімекстра TZ Голд 500», «Агент», «Антиколорад», «Мікро-Мінераліс (зернові)», «Мікро-Мінераліс (фосфор-Калій)», «Берегиня», «Нано-Мінепвліс (Наноактиватор)», «Шериф», «Мілано М-Зоря», «ТестаЛіп», «Ланцелот 450 WG», «Маестро» та «Діамафоска NPK 8:19:29+S» - для вирощування кукурудзи на зерно, соняшника, озимого жита, озимої пшениці, гречки, озимого ріпака (зернові і технічні культури) /т. 1 а.с. 173-182, 185-187).

Отже, як було правильно встановлено судом першої інстанції, вказані товарні позиції використовувались ПСП виключно для виробництва одного виду товарів/послуг (зернових і технічних культур або інших сільськогосподарських товарів/послуг), а тому сума ПДВ з придбання таких засобів захисту рослин та мінеральних добрив повністю відноситься до складу податкового кредиту за відповідним видом операцій.

Разом з тим, добрива та засоби хімічного захисту «Добриво азотно-фосфоро-калійне NPK (8:19:26)», «ФАС», «Квін Стар макс», «Гліфовіт Екстра», «Метакса» використовувались ПСП частково для вирощування зернових культур, до яких, крім іншого належить гречка, згідно з кодом УКТ ЗЕД - 1008, і технічних культур та частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що значення рядків 10.1 декларацій ПСП з ПДВ дорівнює сумі значень рядків 5.1 таблиць 1-3 додатку 10 (ДС10), що в повній мірі відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Водночас, колегія суддів відзначає, що в акті перевірки, на підставі якого відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення, не виокремлено кожної придбаної товариством продукції (засіб захисту рослин та мінеральні добрива) як окремого товару, облік якого здійснюється самостійно один від одного та може використовуватися сільськогосподарським підприємством виключно для виробництва одного виду товарів/послуг (зернових і технічних культур, або продукції тваринництва, або інших сільськогосподарських товарів/послуг), а може використовуватись частково для виробництва зернових культур і технічних культур та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг /т. 1 а.с. 78-80/.

Таким чином, доводи апелянта про те, що позивачем було допущено порушення при розподілі податкового кредиту за видами діяльності між операціями із сільськогосподарськими товарами/послугами, є необґрунтованими з огляду на вищевикладене.

Крім того, перевіряючи дотримання строків притягнення позивача до відповідальності, апеляційний суд звертає увагу на те, що ПСП були визначені податкові зобов`язання, зокрема, у поданій підприємством 18.05.2016 податковій декларації з ПДВ за квітень 2016 року /т. 1 а.с. 225/, останнім днем граничного строку подання якої було 20.05.2016.

Разом з тим, податковим законодавством передбачено граничні строки притягнення платника до відповідальності, а саме: не пізніше закінчення 1095-денного строку дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації; не пізніше закінчення 1095-денного строку з граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 07.08.2018 у справі № 813/2520/17.

Тож, ураховуючи дату прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення - 04.06.2019, яким позивачу визначено податкове зобов`язання (яке законодавець відносить до визначення поняття «грошове зобов`язання»), а також дату граничних строків сплати грошових зобов`язань, колегія суддів вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення в частині врахування невірного розподілу податкового кредиту у квітні 2016 року прийняте податковим органом поза межами 1095 днів.

Доводи апелянта про те, що податковим органом не було пропущено 1095-денний строк притягнення позивача до відповідальності в частині щодо врахування неправильного розподілу податкового кредиту у квітні 2016 року, оскільки такий період був охоплений перевіркою, яка проводилася у відношенні позивача, і від`ємне значення за цим періодом перейшло до наступних періодів формування податкових зобов`язань позивача, апеляційний суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 04.06.2019 № 0 та наявності підстав для його скасування і відновлення порушеного права позивача.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 серпня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: