Справа № 300/489/20
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. справа № 300/489/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,

представника позивача - Муратової Н.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Малетина А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу в сумі 91 823 гривні 35 копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі, також - позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі, також - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 91 823,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, у встановлений Податковим кодексом строк, не сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, податковий борг ОСОБА_1 становить, зокрема, основний платіж - 91 823,35 грн, що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями від 27.02.2019 за №0-0911-15 на суму 8 744,63 грн за період 2015 року, №0-0911-16 на суму 9 893,35 грн за 2016 рік, №0-0911-17 на суму 22 974,40 грн за період 2017 року та №0-0911 на суму 53 458,56 грн за 2018 рік. На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу вручено податкову вимогу форми «Ф» №51390-50 від 18.06.2019 на загальну суму 91825,80 грн, яка ним не оскаржена та є дійсною, відтак, у зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо сплати заборгованості, згідно з пунктом 87.11 статті 87 Кодексу, зазначена сума підлягає стягненню за рішенням суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на "25" березня 2020 р., о 10:00 год (а.с.26-27).

Від представника позивача та від відповідача судом отримано клопотання і заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 25.03.2020 (а.с.37, 40). Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 25.03.2020, у зв`язку із неявною сторін та з огляду на подані ними клопотання, судове засідання призначене на 25.03.2020 о 10 год 00 хв не проводилось (а.с.41). Про дату, час та місце проведення наступного судового засідання сторін повідомлено, шляхом направлення на їх поштові адреси повісток про виклик до суду (а.с.42-43).

На електронну адресу суду 27.03.2020 надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області і Князівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.45-48), у якому відповідач просив:

- встановити законність надання ОСОБА_1 для житлово садибної забудови земельної ділянки під приміщенням швейного цеху, що знаходиться по АДРЕСА_1 розміром 0,25 га, та зобов`язати розмір податку визначати згідно з цією обставиною;

- встановити законність передання рішенням Князівської сільської ради від 04.11.2005 у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 0,30 га біля приміщення швейного цеху та зобов`язати сільську раду не перешкоджати виготовленню правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку;

- відмовити Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області у стягненні податкового боргу в розмірі 91 823,35 грн та зобов`язати здійснити перерахунок розміру податкового боргу з урахуванням майнового стану ОСОБА_1 та рівня його доходів;

- стягнути завдану незаконними діями Князівської сільської ради моральну шкоду в сумі 100 000 грн, що спричинена емоційним переживанням за можливість втрати майна у зв`язку із несплатою незаконних нарахувань.

Розглянувши поданий зустрічний позов, суд, керуючись положенням пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку із направленням зустрічної позовної заяви з електронної адреси особи, повноваження якої не встановлено, та враховуючи відсутність електронного підпису зустрічної позовної заяви, поданої від імені ОСОБА_1 , така заява разом з доданими до неї матеріалами повернена відповідачу, відповідно до ухвали суду від 01.04.2020 (а.с.73-77).

Відповідно до довідок секретаря судового засідання від 08.04.2020 та 28.04.2020, судові засідання, призначені на 08.04.2020 і 28.04.2020 не відбулись, у зв`язку із неявкою сторін згідно поданих ними клопотань і заяв (а.с.83-87, 93-96).

З метою повного та всебічного розгляду справи, а також необхідністю витребування додаткових письмових доказів, у судовому розгляді справи 02.06.2020 судом оголошено перерву, наступне засідання призначено на 16.06.2020 о 14 год 30 хв (а.с.133).

Через систему «Електронний суд» 16.06.2020 від адвоката Малетина А.Я. судом отримано заяву про вступ у справу в якості представника відповідача ОСОБА_1., а також, відзив на позовну заяву (а.с.136-140). Відповідно до змісту відзиву, позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області представник відповідача вважає безпідставними та з цього приводу зазначає, що рішення Князівської сільської ради, які лягли в основу нарахування позивачем податкового боргу ОСОБА_1 не доведені до відома відповідача та жодним чином не оприлюднені, а тому, вважаються не чинними. Також, не погоджується представник і з тим, що відповідачем не застосовано встановлені підпунктом «є» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, натомість, вказує на неодноразове звернення відповідача до Князівської сільської ради із заявами про надання йому пільг зі сплати податків, відповіді на які у межах місячного строку не отримав, а тому, враховуючи принцип мовчазної згоди, ОСОБА_2 обґрунтовано вважав, що його заяви задоволено. Разом з цим, Малетин А.Я. зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 за №№0-0911-15, 0-0911-16, 0-0911-17, 0-0911 є неузгодженими, оскільки ОСОБА_1 не отримані, а наявний на поштових повідомленнях підпис не належить відповідачу. Також, не вручено ОСОБА_1 податкової вимоги, з огляду на те, що таку направлено на поштову адресу, звідки поштове відправлення повернулось із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Водночас, представник переконаний, що позивачем безпідставно пропущено встановлений КАС України та Податковим кодексом України строк для звернення до суду із вимогою про стягнення податкового боргу.

У судовому розгляді справи 16.06.2020 судом оголошено перерву, з огляду на заявлені сторонами клопотання та необхідність витребування додаткових письмових доказів. Наступне судове засідання призначено на 30.06.2020 о 14 год 30 хв (а.с.156).

Від представника відповідача 30.06.2020 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Заявлене клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 04.08.2020 о 14 год 30 хв (а.с.165).

У судовому засіданні 04.08.2020 представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала на протиправну бездіяльність відповідача щодо несплати нарахованих зобов`язань та необґрунтованість доводів представника відповідача у відзиві на позов.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у відзиві, повторно зазначили, що нараховані позивачем грошові зобов`язання не є узгодженими, податкові повідомлення-рішення винесено ГУ ДПС в Івано-Франківській області з порушенням вимог Податкового законодавства, без врахування пільг, які підлягають застосуванню до відповідача, а також, протиправно застосовано ставки податку, визначені Князівською сільською радою, зважаючи на те, що приміщення відповідача знаходяться за межами села. Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, письмові пояснення, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 згідно копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 25.02.2008 і 25.01.2008, договору купівлі-продажу від 05.07.2000 серії АВМ №170913, а також, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є власником нежитлових приміщень (виробничого цеху, приміщення складу і швейного цеху цегляного) площею 715,2 кв.м, 207,5 кв.м та 513,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.118-121).

ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесено податкові повідомлення рішення від 27.02.2019 №0-0911-15, №0-0911-16, №0-0911-17 та від 21.03.2019 №0-0911, якими позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості, за 2015 рік на суму 8 744 гривні 63 копійки, за 2016 рік - 9 893 гривні 35 копійок, за 2017 рік - 22 974 гривні 40 копійок та за 2018 рік - на суму 53 458 гривень 56 копійок (а.с.6-7). Вказані податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , які отримано ОСОБА_1 09.03.2019 та 02.04.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (зворотна сторона а.с.6; а.с.7).

З огляду на те, що у встановлений Податковим кодексом України строк відповідач не сплатив суму нарахованих позивачем грошових зобов`язань, така набула статусу податкового боргу.

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України позивачем направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 18.06.2019 №51390-50, за адресою: АДРЕСА_3 , однак, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу позивача (а.с.8 та зворотна сторона).

Розмір податкового бору станом на 20.01.2020 становить 91 823 гривні 35 копійок, що підтверджується довідкою про борг за платежами (а.с.5).

З метою стягнення податкового боргу, реалізуючи приписи підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, враховує приписи Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, також - ПК України), а також інших законів та підзаконних нормативно-правових актів.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, також - ПК України).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Як унормовано статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

У відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із абзацом 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Судом встановлено, що рішеннями Князівської сільської ради від 15.01.2015 №206-24/2015, від 29.05.2016 №41-5/2016 та від 20.12.2017 №250-15/2017 затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Князівської сільської ради на 2015-2018 роки, у розмірі: на 2015 та 2016 роки - 0,5 відсотки розміру мінімальної заробітної плати за 1 м.кв. бази оподаткування; на 2017 та 2018 роки - 1 відсоток мінімальної заробітної плати за 1 м.кв. бази оподаткування (а.с.11-19 та зворотна сторона).

Водночас, як передбачено пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 №1791-VIII, з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Як уже зазначалось вище судом, ОСОБА_1 належать такі об`єкти нежитлової нерухомості: виробничий цех площею 715,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , приміщення складу площею 207,5 кв.м і швейного цеху цегляного площею 513,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5, та АДРЕСА_1 (а.с.118-121).

Зважаючи на часткову сплату ОСОБА_1 нарахованих податкових зобов`язань у розмірі 3 247 гривень 59 копійок, станом на момент звернення ГУ ДПС в Івано-Франківській області до суду із даним позовом, непогашеним залишається борг у розмірі 91 823 гривні 35 копійок, що підтверджується довідкою про борг за платежами від 20.01.2020, витягом з інтегрованої картки платника, а також, довідкою-розрахунком суми заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.5, 9, 10)

Стверджуючи про неузгодженість податкових зобов`язань, нарахованих ОСОБА_1 ГУ ДПС в Івано-Франківській області, представник відповідача посилається на неотримання податкових повідомлень-рішень, та невідповідність підпису ОСОБА_1 відмітці, проставленій у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень..

Згідно із наданою начальником відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області відповіддю на направлений судом запит органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних, починаючи з 14.02.2019, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.34).

Так, з матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення №0-0911-15, №0-0911-16, №0-0911-17 від 27.02.2019, а також, №0003620/5012/0911 від 21.03.2019 направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, за вищевказаною адресою зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с.6-7).

Наявним на рекомендованих повідомленнях підписом підтверджується отримання поштових відправлень ОСОБА_1 09.03.2019 та 02.04.2019, що також скріплено підписом працівника поштового зв`язку.

Під час розгляду справи у судовому засіданні, представник відповідача заперечив належність вказаного підпису на рекомендованих повідомленням ОСОБА_1 , що на його переконання, підтверджує неотримання відповідачем податкових-повідомлень рішень та неузгодженість грошових зобов`язань.

Водночас, на підтвердження таких доводів ні відповідачем, ні його представником до матеріалів справи не долучено жодного доказу. Суд звертає увагу представника на те, що питання ідентифікації виконавця підпису підлягає з`ясуванню виключно в порядку проведення судової почеркознавчої експертизи. Натомість, за відсутності належних та достовірних доказів що свідчили б про фальсифікацію особистого підпису відповідача на рекомендованих повідомленнях, висновки Малетина А.Я. щодо його невідповідності підпису, наявного у паспорті громадянина України є необґрунтованими припущеннями, які суд до уваги при розгляді даної справи не бере.

Крім цього, суд зазначає, що у відповідності до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 цієї ж статті передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, зважаючи на наявний на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень підпис ОСОБА_1. про їх отримання, недоведення відповідачем та його представником фальсифікації такого, податкові повідомлення-рішення №0-0911-16, №0-0911-17, 0-0911-15 від 27.02.2019, №0003620/5012/0911 від 21.03.2019 є врученими ОСОБА_1 .

З огляду на відсутність доказів оскарження відповідачем таких податкових повідомлень-рішень, визначена позивачем сума податкових зобов`язань ОСОБА_1 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Надаючи оцінку твердженням представника відповідача щодо протиправного пропущення позивачем строку прийняття податкових повідомлень-рішень та звернення до суду із позовною заявою про стягнення податкового боргу, суд зазначає наступне.

Податкові повідомлення-рішення про сплату сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), що передбачено підпунктом 266.7.2 пунктом 266.7 статті 266 ПК України.

Відповідно до пункту 266.10 статті 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пунктом 266.7 статті 266 ПКУ, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом (пункт 102.1 статті 102 ПК України).

Отже, до липня 2019 року контролюючий орган має право визначити суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період з 2015 по 2018 роки.

За таких обставин, посилання представника відповідача у відзиві на безпідставне пропущення позивачем строку нарахування податкових зобов`язань та подання позовної заяви про стягнення податкового боргу не ґрунтуються на приписах чинних податкових норм, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені жодним доказом, а тому, є безпідставними.

Стосовно застосування позивачем ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлених рішеннями Князівської сільської ради, які не опубліковані у встановленому порядку та не доведені до відома відповідача, а тому, є нечинними, про що вказує представник відповідача, суд зважає на таке.

Згідно з пунктом 12.3. статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

У відповідності до підпункту 12.3.3 пункту 12.3 цієї ж статті Кодексу, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Статтею 12 ПК України також передбачено, якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 25 вересня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення на відповідних територіях ставок місцевих податків та/або зборів, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За змістом абзацу 2 пункту 12.5 статті 12 ПК України, платники місцевих податків та зборів при визначенні своїх податкових зобов`язань можуть використовувати зведену інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Такі платники звільняються від відповідальності у разі, якщо у зведеній інформації, розміщеній на офіційному веб-сайті, виявлено помилку, що містить розбіжності між даними контролюючих органів та даними офіційно оприлюдненого рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів або про внесення змін до таких рішень. У такому разі до таких платників податку штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що спричинені такою помилкою, не застосовуються, підстав для притягнення платника податків та/або його посадових осіб до відповідальності немає.

Так, судом встановлено, що станом на момент розгляду справи, на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України оприлюднено встановлені на території Івано-Франківської області, зокрема і Князівською сільською радою, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб на 2018, 2019 роки (https://tax.gov.ua/podatki-ta-zbori/stavki-mistsevih-podatkiv-ta-zboriv/ivano-frankivska-oblast/dlya-fizichnih-osib/).

Разом з цим, на офіційному веб-сайті Рожнятівської районної державної адміністрації оприлюднено рішення Князівської сільської ради від 29.05.2016 №41- 5/2016 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Князівської сільської ради з 01.01.2017 року» та від 15.01.2015 №206-24/2015 «Про встановлення ставок на майно та земельного податку» (http://ww2.if.gov.ua/rojnyatynska/ua/15643.htm).

Зазначені рішення також містять посилання на те, що такі оприлюднюються на інформаційній дошці Князівської сільської ради та набирають чинності з дня їх оприлюднення.

Отже, беручи до уваги факт оприлюднення рішень Князівської сільської ради про встановлення ставок податку на майно, відмінне від земельної ділянки на офіційних веб-порталах Рожнятівської районної державної адміністрації, Державної податкової служби України, а також, розміщення їх на інформаційній дошці Князівської сільської ради, бездіяльність відповідача щодо самостійного ознайомлення із такими рішеннями, використання зведеної інформації для проведення звірок чи необізнаність стосовно порядку оприлюднення рішень сільської ради і набрання ними чинності, не можуть слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати правомірно нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань.

Водночас, суд зазначає, що позивач не зобов`язаний перевіряти правильність оприлюднення та набрання чинності рішеннями органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів. Так, зважаючи на приписи підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України, повідомлення контролюючого органу про встановленні відповідними рішеннями ставок податків покладається саме на сільські, селищні, міські ради, ради об`єднаних територіальних громад та лише на підставі отриманих від вказаних суб`єктів рішень, виходячи із встановлених ставок, відповідачем і здійснюється розрахунок податкових зобов`язань платників.

Крім наведеного, суд вважає необгрунтованими посилання відповідача та його представника на необхідність застосування позивачем при нарахуванні податкових зобов`язань пільг зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки, з огляду на такі обставини.

Підпунктом 266.4.2. пункту 266.4 статті 266 ПК України встановлено, що пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Відповідно до змісту рішень Князівської сільської ради від 15.01.2015 №206-24/2015, від 29.05.2016 №41-5/2016, від 20.12.2017 №250-15/2017 (а.с.102-117 та зворотна сторона), виходячи з майнового стану та рівня доходів фізичних осіб, встановлення пільг передбачено виключно стосовно податку, що сплачується на території сільської ради з об`єктів житлової нерухомості. Жодних встановлених пільг з податку, що сплачується на території сільської ради з об`єктів нежитлової нерухомості рішеннями від 15.01.2015 №206-24/2015, від 29.05.2016 №41-5/2016 та від 20.12.2017 №250-15/2017 не передбачено.

Твердження відповідача та його представника з приводу віднесення належних ОСОБА_1 на праві власності приміщень до категорії житлових не знайшли свого відображення у наявних в матеріалах справи письмових доказах, оскільки як встановлено судом з правовстановлюючих документів: копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 25.02.2008 і 25.01.2008, договору купівлі-продажу від 05.07.2000 серії АВМ №170913, а також, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, уся належна відповідачу нерухомість є нежитловою (виробничий цех, приміщення складу і швейного цеху цегляного).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких підстав для застосування ГУ ДПС в Івано-Франківській області передбачених рішеннями Князівської сільської ради пільг зі сплати податку на нерухомість, відмінного від земельної ділянки, який сплачується на території сільської ради з об`єктів саме житлової нерухомості.

Долучена до відзиву на позов копія архівного витягу з рішення Князівської сільської ради від 25.03.2005 «Про надання дозволу на реконструкцію бувшого приміщення швейного цеху під житловий будинок жителю с. Князівське ОСОБА_1 » та рішення від 14.11.2019 №496-27/2019 «Про надання дозволу на внесення змін до Генерального плану с. Князівське, суміщені з детальним планом території» (а.с.142-143), за відсутності інших доказів, на підтвердження фактичної реалізації вказаного рішення та здійснення такої реконструкції, не є належними доказами віднесення приміщення швейного цеху цегляного площею 513,2 м.кв. та приміщення складу площею 207,5 кв.м. до категорії житлових приміщень, що дозволило б застосувати до відповідача встановлені рішенням сільської ради пільги.

Водночас, суд вважає помилковими твердження представника відповідача про розташування належних відповідачу об`єктів нерухомості за межами села Князівське, що виключає можливість застосування встановлених Князівською сільською радою ставок податку.

Доводи представника в цій частині спростовуються відомостями, зазначеними у свідоцтвах про право власності на нерухоме майно від 25.02.2008 і 25.01.2008, договорі купівлі-продажу від 05.07.2000 серії АВМ №170913, у витязі з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а також, у наданому позивачу Князівською сільською радою переліку об`єктів нерухомого майна, розміщених в селі Князівське станом на 10.10.2016 (а.с.159 та зворотна сторона), зі змісту яких вбачається, що усі нежитлові приміщення, власником яких є ОСОБА_1 розташовані на території Князівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатково, стверджуючи про протиправність дій позивача, представник позивача вказував на неналежно оформлений витяг з інтегрованої картки платника, долучений позивачем до матеріалів справи, оскільки такий не містить відтиску печатки установи та підпису уповноваженої особи.

З цього приводу суд зазначає, що інтегрована картка платника (ІКП) є формою оперативного обліку, який включає перелік показників, що характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи. Враховуючи те, що витяг з ІКП не є первинним документом, наявність відбитку печатки позивача чи підпису посадових осіб, зважаючи на формування такого у автоматизованому порядку, не є обов`язковим реквізитом документа. Водночас, за наявності в матеріалах справи належним чином оформлених та скріплених відтиском печатки ГУ ДПС в Івано-Франківській області і підписами начальника Долинського управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області, начальника відділу по роботі з податковим боргом Долинського управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області довідки про борг за платежами і довідки-розрахунки, відомості у яких в повній мірі відповідають інформації, внесеній до інтегрованої картки платника, доводи представника відповідача стосовно відсутності підстав для врахування під час розгляду справи витягу з ІКП як неналежно оформленого документа суд відхиляє.

Висновки представника ОСОБА_1. з приводу правомірних очікувань на встановлення Князівською сільською радою щодо відповідача пільг, зважаючи на його майновий стан та рівень доходів, на підставі поданих заяв та враховуючи «принцип мовчазної згоди» суд до уваги не бере, та зазначає, що такі не стосуються предмета спору.

В контексті зазначеного, суд зважає на позицію Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 по справі №809/12/17, де Суд вказав на приписи частини 2 статті 73 КАС України, якими встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі, та зазначив, що оскільки вимогою заявленого контролюючим органом позову є стягнення податкового боргу, а не правомірність нарахування податкового зобов`язання, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, зокрема, встановлення факту узгодженості податкових зобов`язань, що стали підставою для звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення.

Суд вважає за необхідне також вказати на помилковість обраного ОСОБА_1 способу захисту порушеного, на його переконання, прав та інтересів. Так, у разі незгоди відповідача із рішеннями та діями Князівської сільської ради з приводу встановлених ставок податків, визначених пільг чи бездіяльності стосовно надання відповідей на заяви ОСОБА_1 , належним та ефективним способом захисту і відновлення порушених прав відповідача є звернення до суду із позовною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.

Однак, доказів оскарження ОСОБА_1 рішень Князівської сільської ради, а також, податкових повідомлень-рішень про нарахування відповідачу зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, ні відповідачем ні його представником до матеріалів справи не долучено.

Разом з цим, слід також звернути увагу відповідача на приписи підпункту 266.7.3. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, згідно із яким, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Доказів реалізації відповідачем права на звернення до контролюючого органу та проведення звірки матеріали справи також не містять.

Таким чином, суд зазначає, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області здійснивши нарахування ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки за період 2015-2018 рр, на підставі отриманих від Князівської сільської ради рішень, враховуючи встановлені сільською радою ставки податку, діяло правомірно, у межах та спосіб, що передбачені чинними правовими нормами.

Окремо, стосовно відсутності підстав для врахування судом під час розгляду справи поданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області письмових пояснень по суті спору, з огляду на їх невідповідність вимогам статті 167 КАС України та не направлення таких відповідачу, суд зазначає, що такі пояснення та долучені до них письмові докази (а.с.101-129, 135) подані позивачем на виконання вимог пункту 6 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.03.2020 (а.с.27) та протокольної ухвали суду, постановленої під час проведення судового засідання 02.06.2020 (а.с.130-133), у повній мірі відповідають вимогам частини 1 статті 167 КАС України, та зважаючи на встановлену абзацом 10 цієї ж частини статті вимогу надавати докази надіслання таких документів іншим учасникам справи виключно щодо заяв, скарг, клопотань, поданих на стадії виконання судового рішення, твердження представника відповідача суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи все вищезазначене, беручи до уваги усі подані докази, та враховуючи пояснення сторін, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість дій і рішень ГУ ДПС в Івано-Франківській області щодо винесення податкових повідомлень-рішень від 27.02.2019 №0-0911-15, №0-0911-16, №0-0911-17 та від 21.03.2019 №0-0911, про нарахування ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2015-2018 роки, які відповідають вимогам чинного законодавства, містять усі необхідні реквізити, належним чином вручені відповідачу та ним не оскаржені.

У свою чергу, доводи відповідача та його представника, окрім їх власних припущень, не підтвердженні жодними доказами, правильності дій та рішень позивача не спростовують, наявність підстав для звільнення відповідача від сплати податкових зобов`язань не підтверджують.

Таким чином, позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 91 823 гривні 35 копійок підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі змістом частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем у справі підтверджено тільки сплату судового збору, судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями 241-246, 250, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в дохід місцевого бюджету податковий борг в сумі 91 823 (дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять три) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43142559;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Рішення складене в повному обсязі 10 серпня 2020 року.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.