Справа № 280/4042/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

10 серпня 2020 року Справа № 280/4042/20 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в особі голови комісії з припинення Остапчука Василя Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в особі голови комісії з припинення Остапчука Василя Васильовича (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області №301 о/с від 31 липня 2014 року в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за п.п. "є" п. 64 (за порушення дисципліни);

2) зобов`язати відповідача поновити позивача на аналогічній посаді лейтенанта міліції в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 01.08.2014 року та зарахувати відповідний період з 01.08.2014 року до дня винесення судового рішення у трудовий стаж роботи;

3) стягнути з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 217 784 гривень 64 копійки.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Лишенко С.С., який діє на підставі ордеру серії АР 1012274 від 01.06.2020.

До позовної заяви надано заяву про поновлення строку звернення до адімністативного суду.

Ухвалою суду від 23.06.2020 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного позову з даним позовом, залишено без руху позовну заяву, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належних доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

05.08.2020 на усунення недоліків позовної заяви представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з інших підстав. За змістом поданої заяви представник позивача пояснює пропуск строку звернення до адміністративного суду тими самими підставами, яким вже надано оцінку в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.06.2020 та які визнані неповажними. Крім того, додаткового зазначає, що позивачем вживались заходи щодо отримання трудової книжки та наказу про звільнення за власним бажанням. Так, 05.08.2014 та 22.07.2015 позивач звертався до Донецького міського управління Головного управління МВС України з відповідними заявами, що підтверджується копіями заяв та доказами їх направлення, а саме описами вкладень до цінних листів, однак відповіді не отримав.

Проаналізувавши причини, наведені в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, судя зазначає, що такі підстави не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

За приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доданих до неї документів вбачається, що позивач 05.08.2014 та 22.07.2015 засобами поштового зв`язку звертався до Донецького міського управління Головного управління МВС України із завами, в яких просив надіслати на його адресу оригінал трудової книжки та наказ про його звільнення, однак, як зазначає позивач, відповіді не отримав. Крім того, у вказаних заявах позивач просив про результати розгляду повідомити його письмово.

Разом з тим, снеобхідно звернути увагу, що неотримання відповіді на такі звернення жодним чином не вплинуло на право позивача звернутись за судовим захистом протягом строків, встановлених процесуальним законом, а надані до заяви письмові докази не підтверджують наявніть об`єктивних перешкод або відсутність реальної можливості для реалізації такого права.

Крім того, не надано доказів того, що позивач протягом більше ніж п`яти років висловлював будь-яке занепокоєння порушенням його прав у зв`язку з неотриманням трудової книжки та наказу про звільнення, оскільки він не ініціював жодного провадження ані в порядку реалізації права на звернення, ані в адміністративному або судовому порядку.

Зазначене дозволяє дійти висновку, що очікування результатів розгляду направлених заяв, без вчинення упродовж майже п`яти років будь-яких активних дій, свідчить про втрату інтересу щодо отримання оригіналу трудової книжки та копії наказу про звільнення.

При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що представником позивача адвокатом Лишенко С.С. в інтересах позивача 23.04.2020 та 28.05.2020 було направлено адвокатські запити до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо отримання документів, пов`язаних із проходженням позивачем служби в ОВС, у тому числі оскаржуваного наказу, і на такий запит отримано відповідь, у тому числі запитувані документі. Тобто перешкод або труднощів, які б заважали отримати відповідні документи та інформацію від Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області не встановлено.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення до суду, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та, що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі ""Дія-97" проти України", п. 47).

Не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, апеляційне чи касаційне оскарження, Європейський суд з прав людини підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (рішення від 10 травня 2012 року у справі "Безруков проти Росії", п. 34).

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про поважність причин пропуску такого строку (див., наприклад, рішення від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії", п. 109).

Таким чином, оскільки позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у 2014 році, та з урахуванням того, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для звернення до суду протягом майже 6 років, позивач суду не надав, суддя не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до положень статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачеві.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не призводить до ситуації, коли особа позбавляється права на судовий захист, оскільки це не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду після усунення обставин, які послугували підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в особі голови комісії з припинення Остапчука Василя Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, наведені у заяві про поновлення пропущеного строку з інших підстав.

У задоволенні заяви адвоката Лишенко С.С. про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з інших підстав - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в особі голови комісії з припинення Остапчука Василя Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 10.08.2020.

Суддя М.О. Семененко