Справа № 120/1129/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 серпня 2020 р. Справа № 120/1129/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (далі - позивач, ТОВ "Вінпродтрейд") з адміністративним позовом до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відповідач, відділ освіти Літинської РДА) визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 09.10.2019 ТОВ "Вінпродтрейд" надіслано до відділу освіти Літинської РДА запит про надання інформації №326 із проханням надати публічну інформацію щодо призначання на посаду начальника відділу освіти Літинської РДА та на посаду голови тендерного комітету, розміру її заробітної плати за 2019 рік, премій та грошової винагороди (у разі наявності таких). Також, просили вказати правові підстави на підставі яких здійснено виплату премій і/або грошових винагород за цей період зазначеному працівнику з наданням копій підтверджуючих документів.

Проте, відділ освіти Літинської РДА листом від 15 жовтня 2019 року повідомив позивача, що у зв`язку з тим, що отриманий запит стосується великого обсягу інформації та потребує пошуку серед значної кількості даних та документів, відділ освіти, відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" продовжує строк розгляду запиту.

Разом з тим, станом на день звернення до суду (12.03.2020) відповідачем так і не було надано відповіді на запит.

На думку позивача, така бездіяльність відділу освіти Літинської РДА є протиправною, у зв`язку із чим звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку, визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

13 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що позивачем не доведено того, що відділом освіти Літинської РДА допущено протиправну бездіяльність у надання інформації на запит №326 від 09.10.2019. Крім того, відповідач заперечує щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3990 гривень, оскільки такі витрати є завищеними та не відповідають вимогам розумності та співмірності.

Ухвалою від 29.04.2020, за клопотанням сторони відповідач, продовжено Відділу освіти Літинської РДА строк для подання відзиву на позовну заяву, зазначений в ухвалі від 17.03.2020, але не пізніше строку дії карантину визначеного Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними змінами Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 за № 239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України"), а саме до 11.05.2020.

Після прийняття вказаної ухвали, Кабінетом Міністрів України прийнято ряд постанов від 20.05.2020 №392 та від 17.06.2020 №500, якими продовжено строк дії карантину на усій територій України та пов`язані з цим об`єктивні обмеження, зокрема, щодо можливості вільного пересування осіб до 31.07.2020.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 за № 731-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 за № 731-IX опубліковано в газеті «Голос України» 16.07.2020.

Станом на 11.08.2020 від відповідача, окрім відзиву від 13.04.2020 за вх.№10761, в якому останній клопотав про надання додаткового часу для формування своєї позиції з приводу заявлених позовних вимог, суду інших пояснень відповідача (відзиву на позовну заяву в новій редакції).

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

09 жовтня 2019 року ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось до відділу освіти Літинської РДА як розпорядника інформації із запитом №326 про надання інформації, у якому просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію, у якій вказати:

2.1. Ким і коли була призначена на посаду начальника відділу освіти Літинської районної державної адміністрації та головою тендерного комітету ОСОБА_1 ?;

2.2. Розмір заробітної плати начальника відділу освіти за 2019 рік;

2.3. Чи виплачувались начальнику відділу освіти премії і/або грошові винагороди протягом вищевказаного періоду?;

2.4. Вказати правові підстави, на підставі яких було здійснено виплату премій і/або інших грошових винагород за цей період вказаному працівнику відділу. Надати копії цих документів.

3. Надати відповідь на вказаний запит, надати запитувану інформацію та копії запитуваних документів у встановлений законодавством термін шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та на електронну адресу ТОВ "Вінпродтрейд" (у pdf. форматі): .

Однак, за результатами розгляду такого звернення листом вих. №01-19/949 від 16.10.2019 відділ освіти Літинської РДА повідомив заявника, що строк розгляду запиту на інформацію №326 від 09.10.2019 продовжено, оскільки запит стосується надання великого обсягу інформації та потребує пошуку запитуваної інформації серед значної кількості документів.

Проте, відповідь на запит так і не надійшла та про результати розгляду поданого позивачем запиту останнього не повідомлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 31 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про інформацію" визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 цього Закону визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Разом із тим, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI).

За приписами статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Разом з тим, одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (частина 2 статті 5 Закону № 2939-VI).

Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пункт 6 частини 1 статті 14 цього Закону зобов`язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно із статтею 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Крім того, за приписами статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 4 статті 20 Закону №2939-VI).

Відтак, положення статті 20 Закону №2939-VI дають підстави стверджувати про те, що за умови продовження строку розгляду запиту загальний строк розгляду такого запиту на інформацію складає не більше 25 робочих днів.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

Судом встановлено, що запит про надання інформації №326 від 09.10.2019 надійшов до відділу освіти Літинської РДА 15.10.2019, про що зазначено у листі відповідача вих. №01-19/949 від 16.10.2019.

Як слідує з вказаного листа, запит про надання інформації стосується великого обсягу інформації та потребує пошуку такої інофрмації серед значної кількості даних та документів, а тому відповідачем продовжено строк розгляду запиту.

Однак, в ході судового розгляду встановлено, що також не заперечується відповідачем, що запит ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації №326 від 09.10.2019 не було розглянуто, адже позивача не повідомлено про результати розгляду такого запиту.

Відтак, на переконання суду, відповідачем безпідставно не надано відповідь на запит про надання інформації №326 від 09.10.2019.

Посилання відповідача, як на підставу для нерозгляду вказаного запиту, на відсутність заперечення з боку позивача щодо нездійснення оплати рахунку на відшкодування витрат на копіювання або друк запитуваної інформації оцінюються судом критично з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Таким чином, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані із копіюванням документів понад встановлений обсяг.

Конституційний Суд України в ухвалі від 25 червня 2013 року №29-у/2013, якою відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", зазначив, що положення частини другої статті 21 Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.

Отже, 10 перших сторінок у відповідь на запит про надання публічної інформацію надаються безкоштовно, тоді як відшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання і друк документів здійснюватися з одинадцятої сторінки.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі №818/40/17 та від 27 січня 2020 року у справі № 815/2873/18.

Відтак, на переконання суду, оскільки виготовлення копій документів перших 10 сторінок запитуваної інформації є безкоштовними, тому відповідач зобов`язаний був задовольнити запит у цій частині.

Отже, наведені вище аргументи спростовують твердження відповідача з приводу відсутності бездіяльності щодо нерозгляду запиту на інформацію, а відтак позовна вимога про визнання бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації на запит №326 від 09.10.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З приводу вимоги зобов`язального характеру, то варто врахувати наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Водночас, згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Разом із тим, суд звертає увагу на положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації на запит №326 від 09.10.2019, а тому позовна вимога щодо зобов`язання відповідача розглянути запит та надати запитувану інформацію також підлягає задоволенню.

Відповідно до статтей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2102 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 10 березня 2020 року №2675.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2102 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської РДА.

Окрім того, у прохальній частині позовної заяви, а також в заяві від 27.07.2020 за вх. №20290 представник позивача просив стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3990 гривень.

У підтвердження понесення позивачем таких витрат суду надано належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги №326 від 15.01.2020, платіжного доручення від 23.07.2020 за №3019, акту приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2020 та детальний опис робіт, виконаних адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.07.2020.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зважає на положення статті 134 КАС України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Водночас, як свідчать належним чином засвідчена копія акту приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2020 та детальний опис робіт, виконаних адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги №326 від 15.01.2020, представником позивача надавались послуги зі складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації у частині доступу до публічної інформації у зв`язку з ненаданням інформації на запит про надання публічної інформації №326 від 09.10.2019. Вказані документи свідчать про те, що складність справи адвокатом визначено як "звичайна" та затрачено 6 годин часу на складання позовної заяви, а загальна вартість наданих послуг відповідно до договору становить 3990 гривень.

При цьому, слід звернути увагу на тому, що відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, представником позивача до Вінницького окружного адміністративного суду в інтересах ТОВ "Вінпродтрейд" подано значну кількість позовних заяв, які стосуються ненадання відділом освіти Літинської РДА відповіді на запити, у яких також йдеться про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які за своїм змістом є однотипними (зокрема, справа №120/560/20, №120/561/20, №120/751/20, №120/752/20, №120/893/20, №120/895/20, №120/1018/20, №120/1019/20, №120/1063/20, №120/1081/20, №120/1133/20, тощо).

Відтак, на переконання суду, посилання у акті приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2020 та у детальному описі робіт, виконаних адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги від 15.01.2020, на те, що адвокатом витрачено шість годин часу на складання позовної заяви щодо оскарження бездіяльності відділу освіти Літинської РДА в частині ненадання відповіді на запит №326 від 09.10.2019 є необгрунтованими, адже як свідчить зміст поданих ТОВ "Вінпродтрейд" до Вінницького окружного адміністративного суду позовних заяв, то усі вони стосуються бездіяльності відділу освіти Літинської РДА щодо ненадання відповіді на різні запити.

На переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі, що визначений представником позивача, є досить завищеними.

Також при визначенні співмірності наданих послуг позивачу із сумою, заявленою до відшкодування, то суд зауважує, що дана адміністративна справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності. Більш того, представником позивача у детальному описі робіт (наданих послуг) від 17.07.2020 вказано на те, що рівень складності адміністративної справи №120/1129/20 "звичайний", що також свідчить про завищений розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

На думку суду, клопотання представника відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу адвоката є обґрунтованим, а тому витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 3990 гривень є неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, на переконання суду, однієї години часу представнику позивача було цілком достатньо для того, аби підготувати позовну заяву щодо оскарження бездіяльності відділу освіти Літинської РДА в частині ненадання відповіді на запит №326 від 09.10.2019, а тому на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 665 гривень.

Що ж до встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Літинської районної державної адміністрації щодо ненадання товариству з обмеженою відповідальності "Вінпродтрейд" інформації на запит №326 від 09.10.2019.

Зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації розглянути запит товариства з обмеженою відповідальності "Вінпродтрейд" про надання інформації №326 від 09.10.2019 та надати запитувану інформацію в порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 665,00 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської районної державної адміністрації.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (місцезнаходження: 21034, м. Вінниця, вул. Волошкова, 51А; )

Відповідач: Відділ освіти Літинської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 22300, Вінницька обл., смт. Літин, вул. Героїв Чорнобиля, 15; )

Повний текст рішення складено 11.08.2020

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна