Справа № 9901/186/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 серпня 2020 року

Київ

справа №9901/186/20

адміністративне провадження №П/9901/186/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., суддів: Стародуба О.П., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

17.07.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якій позивач просить визнати нечинним та скасувати рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 14.07.2016 №1377/0/15-16 "Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з порушенням присяги судді" (далі - спірне рішення).

Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2020 даний позов залишено без руху відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк звернення до адміністративного суду, а вказані ним підстави для поновлення цього строку визнані судом неповажними.

Позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали, упродовж якого він мав право навести інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Копію ухвали Верховного Суду від 22.07.2020 позивач отримав 24.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03.08.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом. Позивач також просив, при необхідності, перевірити наведені ним доводи у судовому засіданні, посилаючись на приписи частини четвертої статті 123 КАС України згідно з якими, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Надаючи оцінку підставам, вказаним заявником в обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів виходить з такого.

Залишаючи позов без руху, Верховний Суд зазначав, що частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Проте, позивач, порушуючи питання про поновлення строку, не вказав підстав для цього, які б відповідали вищезазначеним критеріям і беззаперечно свідчили про неможливість своєчасного звернення до суду.

В ухвалі Верховного Суду, якою позов ОСОБА_1 до ВРП залишено без руху, наголошувалось й на тому, що як випливає зі змісту положень статті 123 КАС України, за загальним правилом строк, встановлений для звернення до адміністративного суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Судом було враховано, й те, що про наявність оскаржуваного рішення ВРЮ ОСОБА_1 мав реальну змогу дізнатись під час розгляду Верховним Судом справи №П/9901/328/18 (800/30/17), у якій він брав участь у процесуальному статусі позивача через представника - Ружанського Л.В., присутнього у судових засіданнях.

Предмет спору у вищеназваній справі стосувався оскарження постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 №1620-VIII про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з порушенням присяги судді, яка, в свою чергу була прийнята на підставі подання, оформленого спірним рішенням ВРЮ від 14.07.2016 №1377/0/15-16.

Тому, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, ОСОБА_1 був обізнаним про наявність спірного рішення ВРЮ, яке, до того ж, було опубліковано на офіційному веб-сайті цього органу ще 14.07.2016 (http://www.vru.gov.ua/news/1650) і повний текст цього документа був доступний до перегляду цілодобово, безперешкодно і безоплатно за посиланням http://www.vru.gov.ua/act/6454.

Провадження у цій справи тривало з 20.04.2017 - дати відкриття провадження Вищим адміністративним судом України й до 14.06.2018 - дати прийняття Верховним Судом рішення про відмову у задоволенні позову, тобто після прийняття ВРЮ спірного рішення. Участь у цій справі брали й представники ВРП.

Постановою Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №П/9901/328/18 (800/30/17), яка переглянута Великою Палатою Верховного Суду в апеляційному порядку і залишена без змін, тобто набрала законної сили, було встановлено, що 14.07.2016 Вища рада юстиції, розглянувши висновок члена Вищої ради юстиції Муравйова О.І, за скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зверненням в. о. Голови Вищого адміністративного суду України Ліпського Д.В. стосовно судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1, винесла рішення №1377/0/15-16 "Про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого адміністративного суду України та припинення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_3 стосовно призначеного судді" (арк. справи 26-34). На підставі рішення ВРЮ від 14 липня 2016 року, Вища рада юстиції, керуючись статтею 27 Закону України "Про Вищу раду юстиції", 1 серпня 2016 року внесла подання №77/0/12-16 про звільнення судді ОСОБА_1 з посади за порушення присяги судді.

Отже, про наявність спірного рішення, а відтак і про порушення своїх прав, ОСОБА_1 міг дізнатись ще у 2017 - 2018 роках під час розгляду справи №П/9901/328/18 (800/30/17), оскільки такий акт ВРЮ перебував у матеріалах справи, з якими, відповідно до даних Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", 09.02.2018 ознайомлювався його представник ОСОБА_5 , який також був присутній у судових засіданнях під час оголошення судом обставин справи, дослідження доказів.

Більше того, згідно наявної у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" інформації, копію постанови Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №П/9901/328/18 (800/30/17) ОСОБА_5 отримав 03.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за ідентифікатором №6770, й, будучи уповноваженим представляти інтереси ОСОБА_1 та діяти від його імені, зобов`язаний був довести до відома свого довірителя про таке судове рішення, повідомити про результат розгляду справи.

Надаючи оцінку поважності наведених позивачем причин пропуску строку до адміністративного суду, Верховний Суд, окрім іншого, взяв до уваги приписи частини сьомої статті 251 КАС України, згідно з якою якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Однак, з наведених у позовній заяві аргументів не вбачалось обставин, які б свідчили про наявність об`єктивних та непереборних, істотних перешкод, труднощів, що завадили представникові ОСОБА_1 ОСОБА_5 повідомити довірителю про факти, які стали йому відомі під час здійснення обов`язків щодо представництва, зокрема, про наявність спірного рішення ВРЮ.

У заяві ж, надісланій відповідно до ухвали Верховного Суду про залишення позову без руху, ОСОБА_1 посилається на те, що мав труднощі у перетині кордону, оскільки, як йому стало відомо з багаточисленних публікацій в мережі інтернет, ним нібито зацікавлені спецслужби України, а також розповсюджувались чутки стосовно начебто сприяння незаконно утвореним органам Російської Федерації на території Криму. Також позивач зазначав, що отримував попередження від друзів у прикордонній службі про певну небезпеку перетину кордону й про наявність про нього інформації у базі Центру "Миротворець". Поряд із цим, ОСОБА_1 наголосив, що звільнений з посади судді за порушення присяги й це, на його думку, могло бути розцінене на блокпостах як зрада Батьківщині.

Спираючись на вищевикладені обставини, позивач стверджує, що за час знаходження ОСОБА_6 на посаді Президента України і внутрішньої політичної обстановки в державі, враховуючи наявні у мережі інтернет публікації, до 2019 року він не був впевнений у безпечному в`їзді в Україну, внаслідок цього не міг розраховувати на неупереджений суд і правоохоронні органи України.

Втім, вищенаведені аргументи засновані на особистих припущеннях позивача і його суб`єктивному ставленні до певних геополітичних фактів в Україні, не вказують на конкретні труднощі та перешкоди, які дійсно мали місце й підтверджені доказами й реально завадили ОСОБА_1 упродовж встановленого законом строку реалізувати наявне у нього право на оскарження спірного рішення ВРЮ.

Названі позивачем мотиви в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не свідчать про наявність підстав для його поновлення.

Не дають підстав стверджувати про інше й вказані позивачем доводи про наявність правозастосовчої практики Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду у спорах стосовно законності дій та рішень уповноважених органів щодо звільнення суддів у ситуаціях, подібних до тієї, що склалась у заявника, оскільки оцінка таких доводів потребує обговорення питань, які так чи інакше торкаються питань суті спору, що на даній стадії процесу до відкриття провадження у справі є недопустимим.

Суд критично оцінює посилання позивача на наявність, починаючи з березня 2020 року, обмежень, запроваджених у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі й щодо перетину лінії розмежування між тимчасово окупованою територією Кримського півострову та материковою Україною, оскільки, по-перше, строк звернення до суду був пропущений позивачем до цього моменту, а по-друге, вказані обставини, з урахуванням загальної тривалості пропуску строку понад чотири роки, не свідчать про поважний характер причин такого зволікання із зверненням до суду.

Отже, за таких обставин, суд визнає неповажними зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до суду.

Інші підстави, наведені позивачем в обґрунтуванні вимог про поновлення пропущеного строку звернення до суду, вже були визнані неповажними Верховним Судом в ухвалі від 22.07.2020 про залишення цієї ж позовної заяви без руху, при цьому ОСОБА_1 , виконуючи її вимоги, не подав відповідних доказів на їх підтвердження і не вказав на істотно нові факти, які б спростовували такий висновок суду й зумовлювали надання повторної оцінки раніше висловленим доводам заявника.

За змістом пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, подана ним позовна заява, відповідно до вищевказаних приписів процесуального закону, підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним та скасування рішення повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя Н.В. Коваленко

Судді: О.П. Стародуб

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук