Справа № 200/1199/17(2а/200/393/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2020 року м. Дніпросправа № 200/1199/17(2а/200/393/17)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2017 в адміністративній справі , ухвалене суддею Шевцовой Т.В., по справі за позовом за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги переміщеним особам на проживання -

в с т а н о в и В:

У січні 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов адміністративний позов Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради у якому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради надміру нараховані бюджетні кошти в розмірі 7072 грн. 00 коп.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2017 адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року змінено первісного стягувача Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради його правонаступником Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційну скаргу задовольнити, постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2017 скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно довідки № від 21.11.2014 р. позивачка разом з дітьми перебувала на обліку в якості особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції разом з синами- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області термін перебування позивачки разом з сином- ОСОБА_2 в м. Дніпропетровськ було продовжено до 21.11.2015 р.Згідно довідки загального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 40" Дніпровської міськох ради, яка знаходилась в м. Дніпропетровськ, ОСОБА_2 навчався в даній школі в період з 08.09.2014 р. по 15.09.2015 р., що повністю спростовує твердження відповідача про те, що він вибув з м. Дніпра 29.01.2015 р.Згідно довідки маріупольської міської школи № 9, ОСОБА_2 був зарахований до Маріупольської школи лише 07.08.2015 р.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб`єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи.

Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об`єктами цивільних прав.

Отримавши грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги, ОСОБА_1 набула право власності на них, та їй, як власникові цих грошових коштів, належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачені УПСЗН Шевченківської районної у місті Дніпрі ради грошові кошти та їх стягнення з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, а тому його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №П/811/Є1917/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з помилковим застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Враховуючи вкладене, керуючись статтями 243, 250, 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2017 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги переміщеним особам на проживання.

Роз`яснити позивачу право звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова