Справа № 320/6024/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Київ справа №320/6024/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці Державної фіскальної служби, Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Полякової Ірини Михайлівни, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною діяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" (далі - позивач) з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач-1), Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Полякової Ірини Михайлівни (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Полякової Ірини Михайлівни, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням Рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при митному оформленні товару, який ввозився на митну територію України, визначено його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявлено цей показник у відповідній митній декларації, до якої були надані усі необхідні документи. Митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів. Позивач зазначив, що до митного контролю були подані всі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, ці документи не містили розбіжностей, а тому дії митного органу є неправомірними та такими, що не відповідають положенням МК України.

Зазначає, що при митному оформленні товару також мала місце протиправна бездіяльність державного інспектора відповідача-2, яка полягала в не проведенні в письмовому вигляді консультації між позивачем та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 МК України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р., чим порушено права позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 грудня 2019 р.

9 грудня 2019 р. від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що всі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи. Зазначає, що позивачем не наведено жодного доказу, який би свідчив про порушення митним органом вимог нормативно-правових актів.

Відповідач-2, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав, з клопотанням та іншими заявами до суду не звертався.

3 грудня 2019 р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідачем-1 у відзиві не доведено обставин, які б спростовували доводи позивача в позовній заяві.

17 грудня 2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

1 жовтня 2015 р. між KausarProcessingIndustries (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан (Продавець), та позивачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №КРІ/786/0110/15 (далі - Договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Ісламської Республіки Пакистан.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010). При цьому продавець і позивач погодили, що морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, буде узгоджуватися сторонами окремо. Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.

Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України.

28 вересня 2018 р. продавець та Позивач уклали додаткову угоду №4 до договору (далі - Додаткова угода 4), якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 р.

Водночас, відповідно до пункту 2 додаткової угоди 4 продавець та позивач внесли зміни до пункту 4.1 договору, згідно з якими оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом передоплати виставленого продавцем інвойсу на товар або сплати такого інвойсу протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

3 грудня 2018 р. продавець та позивач уклали додаток №КРІ/786/071 до договору (далі - Додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар, а саме: тканина вибивна полікотон (52% поліестер и 48% бавовна), сток, 30х30/76х68, завширшки 220 см, в кількості 27 822,50 кг, 105 127 погонних метрів, за ціною 3,50 долари США за 1 (один) кг; країна виробництва: Ісламська Республіка Пакистан (далі - Товар).

Відповідно до пунктів 2-3 додатку оплата за товар у загальному розмірі 97 378,75 доларів США відповідно до інвойсу №КРI/786/8777/2018 буде здійснюватися позивачем відповідно до пункту 4.1 договору. Продавець зобов`язаний поставити товар позивачу морським транспортом на умовах CFR м. Одеса, Україна. Вантажовідправником товару є продавець.

4 грудня 2018 р. Продавець на виконання пункту 2 додатку виставив позивачу до сплати інвойс №КРI/786/8777/2018 (далі - Інвойс) на загальну суму 97 378,75 доларів США.

5 лютого 2019 р. позивач з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/905414.

10 лютого 2019 р. Одеська митниця ДФС провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0632, яким, зокрема, підтвердила те, що товар є стоковим.

11 лютого 2019 р. позивач подав до Київської митниці ДФС тимчасову митну декларацію ІМ40TH №UA125110/2019/402230, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40TH №UA125110/2019/402230 від 11 лютого 2019 р. загальна вартість товару складає 97 378,75 доларів США, як це зазначено в пунктах 1-3 додатку та інвойсі, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна (що підтверджується, зокрема, пунктом 2 Додатку, у якому міститься посилання на Інвойс, й Інвойсом, у якому є посилання на Додаток та зазначені умови поставки Товару, а саме: CFR м. Одеса, Україна), тобто Продавець оплатив витрати і фрахт, необхідні для доставки Товару до місця ввезення на митну територію України (порту м. Одеси, Україна), а також забезпечив проходження митних процедур у країні експорту та виконав інші обов`язки відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2010).

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/402230 від 11 лютого 2019 р. відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів, а саме:

- пакувальний лист б/н від 4 грудня 2018 р.;

- інвойс №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р.;

- коносамент №AFI0140784 від 11 грудня 2018 р.;

- автотранспортна накладна №15102 від 10 лютого 2019 р.;

- сертифікат про походження товару №РТЕА/СО/19-03998 від 12 грудня 2018 р.;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0632 від 10 лютого 2019 р.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 04 грудня 2018 р.;

- договір купівлі-продажу №КРІ/786/0110/15 від 01 жовтня 2015 р.;

- додаткова угода №4 до договору від 28 вересня 2018 р.;

- додаток №КРІ/786/071 до договору від 3 грудня 2018 р.

Відповідач-1 за наслідками розгляду поданих документів направив позивачеві електронне повідомлення від 11 лютого 2019 р., у якому, зокрема, зазначив, що «Під час здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема - в інвойсі №КРІ/786/8777/2018 від 04 грудня 2018 р. вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

Прайс-лист виробника товару не містить дати складання документу та терміну його дії. Пунктом 2 додатку 4 до зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата за товар може проводитись як шляхом передоплати, так і відстрочки платежу. Відповідно до наданих товаросупровідних документів встановити форму оплати за товар неможливо. Тому відповідно до ч.2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись ч.2 та ч.3 ст. 53, ст.ст. 54 та 57 МК України відповідач 1 повідомив позивача про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: - прайс-лист виробника товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - якщо здійснювалась оплата, то відповідні банківські платіжні доручення. Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. Повідомлення направлене також на виконання вимог статті 57 МК України.

15 лютого 2019 р. на виконання цього запиту позивач направив відповідачу-1 додаткові документи разом із супровідним листом №1502/19-02 від 15 лютого 2019 (далі - Лист 1), який відповідач-1 отримав о 12 год. 02 хв.

Так, позивач надав відповідачу-1 наступні документи:

1) щодо прайс-листа виробника товару - позивач надав відповідачу 1 для ознайомлення на 2 аркушах фотокопію листа продавця №KPI/786/1302/19/01 від 13 лютого 2019 р. (далі - Лист продавця) та його перекладу з англійської на українську мову. Позивач звернув увагу відповідача-1, що в листі продавця є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що товар є стоковим, що окрім інвойсу, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару;

2) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу відповідача-1, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар ще не брався на бухгалтерській облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю відповідача-1, був невипущений у вільний обіг та не був оплаченим.

При цьому в якості виписки з бухгалтерської документації позивач надав відповідачу-1 для ознайомлення на 9 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2018/424608 від 14 грудня 2018 р.; інвойсу №КРІ/786/8725/2018 від 26 жовтня 2018 р., виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000100 від 3 грудня 2018 р., складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №100 від 3 грудня 2018 р., складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/401321 від 29 січня 2019 р.; інвойсу №КРІ/786/8737/2018 від 02 листопада 2018 р., виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000110 від 26 грудня 2018 р., складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №110 від 26 грудня 2018 р., складеної позивачем;

3) щодо копії митної декларації країни відправлення - позивач звернув увагу відповідача 1, що у нього була відсутня станом на день підписання листа 1 копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця. Вказав, що приписи ч.3 ст. 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;

4) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача-1, що у нього був відсутній станом на день підписання листа 1 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача-1 позивач звернув на те, що приписи ч.3 ст. 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності у позивача;

5) щодо відповідних банківських доручень - позивач звернув увагу відповідача 1, що у нього були відсутні банківські платіжні документи, так як товар не був оплаченим станом на день підписання листа 1. Така можливість передбачена пунктом 2 додаткової угоди 4, в якій позивач та продавець виклали пункт 4.1 договору в іншій редакції. Як наслідок, це надало позивачу можливість здійснювати оплати інвойсів як на умовах передоплати, так і на умовах постоплати.

15 лютого 2019 р. відповідач-1 склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00045, якою відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) товару за митною декларацією ІМ40TH №UA125110/2019/402230 від 11 лютого 2019 р.

18 лютого 2019 р. позивач повторно подав до відповідача-1 тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/402780, митне оформлення якої було завершено відповідачем 1, який, тим самим, визнав митну вартість товару у розмірі 97 378,75 доларів США.

23 квітня 2019 р. позивач подав до відповідача-1 додаткову митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/407486.

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/407486 від 23 квітня 2019 р. відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів, а саме:

- пакувальний лист б/н від 4 грудня 2018 р.;

- інвойс №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р.;

- коносамент №AFI0140784 від 11 грудня 2018 р.;

- автотранспортна накладна №15102 від 10 лютого 2019 р.;

- сертифікат про походження товару №РТЕА/СО/19-03998 від 12 грудня 2018 р.;

- картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00045 від 15 лютого 2019 р.;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0632 від 10 лютого 2019 р.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 04 грудня 2018 р.;

- договір купівлі-продажу №КРІ/786/0110/15 від 01 жовтня 2015 р.;

- додаткова угода №4 до договору від 28 вересня 2018 р.;

- додаток №КРІ/786/071 до договору від 03 грудня 2018 р.

Відповідач-1 за наслідками розгляду поданих документів направив позивачеві електронне повідомлення від 23 квітня 2019 р., у якому, зокрема, зазначив, що «Під час здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема 1) в інвойсі №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р. вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні. 2) прайс-лист виробника товару складений на конкретних умовах поставки, а саме CFR Одеса, та за своєю суттю є комерційною пропозицією та не містить дати складання. Згідно офіційного сайту www.kausar.com є виробником та експортером текстильної продукції орієнтованої на продаж домашнього текстилю (простирадла, наволочки, штори тощо). 3) згідно пункту 4.1 договору №КРІ/786/0110/15 від 1 жовтня 2015 р. зі змінами, внесеними додатком №КРІ/786/071 від 03 грудня 2018 р., оплата за товар здійснюється відповідно до умов, визначених у зовнішньоекономічному інвойсі. У той же час у наданому інвойсі №КРІ/786/8777/2018 від 04 грудня 2018 р. умови оплати відсутні. 4) згідно пункту 5.2 договору разом з товаром продавець надає копію декларації країни відправлення, проте до митного оформлення вищевказаний документ не надано. Тому відповідно до частини другої статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Відповідач-1 повідомив позивача про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: - прайс-лист виробника товару; - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. Повідомлення направлене також на виконання вимог статті 57 МК України.»

2 травня 2019 р. на виконання цього запиту позивач направив відповідачу-1 додаткові документи разом із супровідним листом №0205/19-02 від 2 травня 2019 р. (далі - Лист 2), який відповідач-1 отримав о 14 год. 24 хв.

Так, позивач надав відповідачу 1 наступні документи:

1) щодо прайс-листа виробника товару - позивач повідомив відповідачу-1, що він вже надавав останньому разом із листом 1 фотокопію листа продавця та його перекладу з англійської на українську мову. Позивач звернув увагу відповідача-1, що в листі продавця є актуальний прайс-лист продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження продавця, що товар є стоковим, що окрім інвойсу, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару. Окрему увагупозивач звернув на те, що прайс-лист видається не позивачем, а його продавцем, який формує його відповідно до законодавства Ісламської Республіки Пакистан та своєї комерційної політики, а тому невідповідність прайс-листа певним вимогам відповідача-1, на думку позивача, не може бути підставою для направлення запиту від 23 квітня 2019 р.;

2) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, - позивач звернув увагу відповідача-1, що у нього були відсутні банківські платіжні документи, так як товар не був оплаченим станом на день підписання листа 2.

Водночас позивач повторно звернув увагу відповідача-1, що відповідно до пункту 2 додаткової угоди 4 позивач та продавець виклали пункт 4.1 договору в іншій редакції, яка надала позивачу можливість здійснювати оплати інвойсів як на умовах передоплати, так і на умовах постоплати, а тому позивач не погодився з позицією головного державного інспектора відповідача-1 Полякової Ірини Михайлівни (далі - Відповідач 2) про неможливість встановлення умов оплати за товар;

3) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - позивач надав відповідачу-1 для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо товару: прибуткової накладної №ВТ-0000022 від 18 лютого 2019 р., складеної позивачем; видаткової накладної №ВТ-0000024 від 18 лютого 2019 р., складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №24 від 18 лютого 2019 р., складеної позивачем;

4) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач повідомив відповідачу 1, що він вже надавав разом із листом 1 первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2018/424608 від 14 грудня 2018 р.; інвойсу №КРІ/786/8725/2018 від 26 жовтня 2018 р., виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000100 від 3 грудня 2018 р., складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №100 від 3 грудня 2018 р., складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/401321 від 29 січня 2019 р.; інвойсу №КРІ/786/8737/2018 від 02 листопада 2018 р., виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000110 від 26 грудня 2018 р., складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С»; податкової накладної №110 від 26 грудня 2018 р., складеної позивачем;

5) щодо копії митної декларації країни відправлення - позивач надав відповідачу 1 для ознайомлення на 2 аркушах фотокопію експортної декларації №HМВ-2018- від 4 грудня 2018 р. та її перекладу з англійської на українську мову;

6) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача-1, що у нього був відсутній станом на день підписання листа 2 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача-1 позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності у позивача.

У прохальній частині листа 2 позивач звернувся до відповідача-1, зокрема, з проханням у випадку неможливості визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між позивачем та відповідачем-1 перед винесенням рішення про коригування митної вартості товарів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та в ході такої консультації використати інформацію про митну вартість товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2018/424608 від 14 грудня 2018 р. та товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401321 від 29 січня 2019 р. - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 60 МК України.

2 травня 2019 р. на вимогу позивача провести консультацію в письмовому вигляді з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідач 2 направив позивачу електронне повідомлення №fa148a72-014f-4d66-b57e-b056b6c9861d у якому, зокрема, зазначив, що «Відповідно до вимог пункту один частини четвертої статті 54 МК України орган ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Частиною п`ятою зазначеної статті МК України визначено, що орган ДФС з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Розділом п`ятим Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11 вересня 2015 р. №689, визначено, що одним із джерел довідкової інформації, яка може бути використана під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків, є відомості отримані з мережі Інтернет. Вимогу щодо запиту додаткових документів з обґрунтованих причин Вам було направлено у електронному повідомленні. За результатами розгляду додатково наданих Вами документів встановлено разом з тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (далі - Угода) є вартість, по якій в час і в місті, визначеної законодавством країни імпортера, ідентичний або аналогічний товар продається або пропонується для продажу в умовах вільної конкуренції. Відповідає поняттю «дійсної вартості» відповідно до Примітки І до статті VII фактурна вартість товарів з доданням будь-якої знижки або іншого зниження звичайної конкурентної вартості. Експертний висновок, витребуваний митницею для підтвердження якісних та вартісних характеристик товару Вами не надано, враховуючи, що товар є стоковим. Відповідно до Закону України від 01 січня 2000 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Бухгалтерські документи повинні бути складені у спосіб, сумісний із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку. При цьому в наданих Вами видаткових накладних не зазначено таку якісну та фізичну характеристику як «сток», що ставить під сумнів дані, зазначені в МД та товаросупровідних документах. У наданих Вами податкових та видаткових накладних відсутні відомості щодо країни виробництва та якості товару (така характеристика як «сток»), що не дає змоги співставити з партією товару, що оцінюється. Не дивлячись на зазначене Ви, як сумлінний платник податків, відмовились від надання банківських документів про здійснення оплати за партію товару, оформлену за вищевказаною митною декларацією та тим самим довести митну вартість товару (у розумінні МКУ) і показати яка ціна фактично сплачена за поставлений товар. У наданої Вами митної декларації країни відправлення для підтвердження заявленої митної вартості не зазначено, що товар є стоковим. Вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Додатково інформуємо, що декларант або уповноважена ним особа, відповідно до частини шостої статті 53 Кодексу, за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості та усунення виявлених розбіжностей/неточностей в наданих документах.»

2 травня 2019 р. відповідачем-1 прийнято рішення про коригування митної вартості №UA125110/2019/110033/2, яким застосовано резервний метод для визначення митної вартості товару.

У п. 33 цього рішення відповідачем-1 зазначено наступне: за результатами опрацювання наданих до митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією № UA125110/2019/407468 від 23 квітня 2019 р. встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стверджує, що в інвойсі № КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р. вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

У рішенні відповідач-1 зазначає, що прайс-лист виробника складений на конкретних умовах поставки, а саме CFR Одеса, та за своєю суттю є комерційною пропозицією та не містить дати складання. Разом з тим, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. є вартість, по якій в час і в місті, визначеної законодавством країни імпортера, ідентичний або аналогічний товар продається або пропонується для продажу в умовах вільної конкуренції. Відповідає поняттю «дійсної вартості» відповідно до Примітки І до статті VII фактурна вартість товарів з доданням будь-якої знижки або іншого зниження звичайної конкурентної вартості. Стверджує, що згідно офіційного сайту www.kausar.com є виробником та експортером текстильної продукції орієнтованої на продаж домашнього текстилю (простирадла, наволочки, штори тощо).

Відповідач-1 зазначає, що згідно пункту 4.1 договору №КРІ/786/0110/15 від 01 жовтня 2015 р. зі змінами внесеними додатком №КРІ/786/071 від 03 грудня 2018 р., оплата за товар здійснюється відповідно до умов, визначених у зовнішньоекономічному інвойсі. У той же час у наданому інвойсі №КРІ/786/8777/2018 від 04 грудня 2018 р. умови оплати відсутні.

У наданій позивачем митній декларації країни відправлення для підтвердження заявленої митної вартості не зазначено, що товар є стоковим.

У рішенні відповідач-1 зазначає, що з метою підтвердження числових складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини другої та частини третьої статті 56, статті 57 МК України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Відповідач-1 стверджує, що позивачем надано документи не у повному обсязі, а надані документи не усувають раніше встановлених розбіжностей. Зокрема, позивачем не надано виправлений прайс-лист виробника (із раніше встановленими зауваженнями митниці), експертний висновок, підготовлений спеціалізованими організаціями. Експертний висновок, витребуваний митницею для підтвердження якісних та вартісних характеристик товару не надано, враховуючи, що товар є стоковим. Відповідно до Закону України від 1 січня 2000 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Бухгалтерські документи повинні бути складені у спосіб, сумісний із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку. При цьому в наданих видаткових накладних не зазначено таку якісну та фізичну характеристику як «сток», що ставить під сумнів дані, зазначені в МД та товаросупровідних документах. У наданих податкових та видаткових накладних відсутні відомості щодо країни виробництва та якості товару (така характеристика як «сток»), що не дає змоги співставити з партією товару, що оцінюється.

Відповідач-1 стверджує, що позивачем не вжито заходів, встановлених частиною другою статті 52, частиною третьою статті 53, статтею 58 МК України для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення. У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з позивачем процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України. Відповідач зазначає, що подані позивачем основні документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 МК України від позивача не надходило.

За результатами проведених дій відповідачем-1 встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, та відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних за характеристиками товарів, вироблених в тій же країні, що і спірний товар (стаття 61 МК України). При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з позивачем консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 митна декларація №UА100110/2019/166881 від 01 березня 2019 р. (вартість товару згідно джерела інформації - 0,46 дол/м2).

Відповідач-1 у рішенні зазначає, що декларант має право на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України. Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених статтею 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана: прайс-лист виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. В рішенні зазначає, що декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості товарів у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду.

Разом із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару відповідачем 1 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00171.

Позивачем відповідно до частини 7 статті 55 МК України використано можливість випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій та подачі нової додаткової митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/408641 від 13 травня 2019 р.

Не погоджуючись з діями та рішеннями митного органу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Суд зазначає, що Митний кодекс України від 13 березня 2012 р. № 4495-VІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Частиною першої статті 257 МК України передбачено, що декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Вимогами ч. 7 ст. 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з вимогами ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено статтею 53 МК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, в силу приписів частини другої цієї статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.

Дана норма кореспондується з приписами статті 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає положенням пунктів 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15 лютого 2011 р. № 3018-VI, якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами в силу приписів частини третьої статті 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, право органу доходів і зборів на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 2, 4-6 ст. 54, ст.58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За стандартним правилом, визначеним пунктом 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначалося вище, ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд зазначає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, який міститься в частині другій статті 53 МК України.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за тимчасовою митною декларацією.

Як наслідок, суд не бере до уваги твердження відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Судом досліджено договір, додаток, в пункті 3 якого є посилання на інвойс, та сам інвойс №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р., зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах CFR м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 97 378,75 доларів США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 та 42 тимчасової митної декларації №UA125110/2019/407486 від 23 квітня 2019 р.

Відповідно до додатку та інвойсу №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р. продавець передав у власність позивачу, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. При цьому сторони угоди чітко визначилися, що товар є стоковим. Належність товару до стокового також підтверджена актом Одеської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/0632 від 10 лютого 2019 р., в пункті 8.3 якого Одеська митниця ДФС під час проведення митного огляду товару встановила відповідність опису товару тому, який був задекларований позивачем у графах 31 попередньої митної декларації ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/905414 від 5 лютого 2019 р.

Відтак, суд вважає передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи, твердження відповідача про те, що надані позивачем документи, які підтверджують митну вартість товару, містять розбіжності та що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості товару.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач на запит відповідача не надав витребувані ним прайс-лист виробника товару, копію митної декларації країни відправлення й висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання у декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд звертає увагу, що листом позивача №0205/19-02 від 2 травня 2019 р. повідомлено відповідача про відсутність у нього іншого прайс-листа на товар, аніж той, що був ним раніше наданий при поданні Київській митниці ДФС тимчасової митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/407486 від 23 квітня 2019 р. У цьому ж листі позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. При цьому відповідно до додаткової угоди до договору продавець не зобов`язаний надати позивачу копію експортної декларації, що залишилося поза увагою відповідача. Відтак, відповідач зробив вищезазначені висновки без урахування обставин справи та наведених пояснень позивача.

Суд також не бере до уваги й інші виявлені відповідачем недоліки у документах, наданих позивачем, які не належать до документів, що підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, передбаченими МК України, а саме: договором, додатком, інвойсом №КРІ/786/8777/2018 від 4 грудня 2018 р та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо протиправності рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р., що обумовлює необхідність скасування цього рішення.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 р., (далі - Правила), у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Судом встановлено, що Київська митниця ДФС у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р. лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 р. у справі № 813/7272/13-а (К/9901/3036/18) та у постанові від 2 березня 2018 р. у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р. протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Судом також встановлено, що листом від №0205/19-02 від 2 травня 2019 р. позивач звернувся до відповідача з проханням у випадку неможливості визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між ними перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та надання позивачем наявної в нього інформації для застосування другорядних методів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому, згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Судом встановлено, що Київська митниця ДФС в особі державного інспектора Полякової Ірини Михайлівни, отримавши лист позивача №0205/19-02 від 2 травня 2019 р., незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, таку консультацію перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р. не провела.

У матеріалах справи міститься повідомлення №fa148a72-014f-4d66-b57e-b056b6c9861d від 2 травня 2019 р., надіслане позивачу, яке не містить жодної інформації про вибір методу визначення митної вартості товару зі сторони Київської митниці ДФС, тобто носить формальний характер та не може вважатися письмовою консультацією в розумінні вищезазначених норм МК України.

Суд бере до уваги, що у спірному рішенні відповідач посилається на нібито проведену консультацію з позивачем, проте жодних доказів проведення письмової консультації за письмовою вимогою позивача відповідачем до суду не надано, сам позивач проведення такої консультації заперечує.

Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позовної вимоги, так як державним інспектором Київської митниці ДФС Поляковою Іриною Михайлівною була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між позивачем та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 МК України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було застосовано для визначення митної вартості товару резервний метод та прийнято протиправне рішення про коригування митної вартості, вчинено бездіяльність щодо не проведення за вимогою позивача письмової консультації, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачами.

Наведене свідчить, що винесене рішення про коригування митної вартості є протиправним і підлягає скасуванню. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 31 жовтня 2019 р. № 2302 позивачем сплачено судовий збір на суму 3842 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3842 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р.

Визнати протиправною бездіяльність Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Полякової Ірини Михайлівни, яка полягає в непроведені в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" та Київською митницею ДФС відповідно до частин 5, 6 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110033/2 від 2 травня 2019 р.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ - 39470947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (код ЄДРПОУ - 34483946) судовий збір у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс», адреса: бульвар Кольцова, 17В, м. Київ, 03194, код ЄДРПОУ - 34483946.

Відповідач-1 - Київська митниця Державної фіскальної служби, адреса: Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль, Київська область, 08307, код ЄДРПОУ - 39470947.

Відповідач-2 - Головний державний інспектор Київської митниці ДФС Полякова Ірина Михайлівна, адреса: Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль, Київська область, 08307.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 10 серпня 2020 р.