Справа № 440/2774/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/2774/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про встановлення відсутності компетенції,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, у якому просив встановити відсутність компетенції у першого заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області Лєдніка Олега Вікторовича на звернення 21.03.2018 до консула Посольства Держави Ізраїль в Україні з вимогою припинити будь яку допомогу та сприяння у разі звернення ОСОБА_1 до Посольства Держави Ізраїль в Україні.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на відсутність у першого заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області повноважень на звернення до консульських установ з приводу сприяння у реалізації фізичними особами прав на набуття, припинення чи зміну громадянства.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав та у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 22-27/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що лист від 21.03.2018 за підписом Лєдніка О.В. не має імперативного характеру та не є обов`язковим до виконання, а тому жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача. Крім того, представник відповідача наполягав на пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 9.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишені без задоволення.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

А відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

При цьому суд звертає увагу на те, що зазначення представником відповідача у прохальній частині відзиву про розгляд справи за його участю не є клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, оскільки відповідне клопотання не відповідає вимогам статті 167, частин п`ятої, сьомої статті 262 КАС України.

Обставини справи

21.03.2018 першим заступником начальника Головного управління ДФС у Полтавській області Лєдніком О.В. підписано листа Консулу посольства Держави Ізраїль в Україні пані ОСОБА_3 , у якому зазначено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУДФС у Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 1.02.2017 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191, чч. 1, 2 ст. 222 КК України, а 7.12.2017 складено повідомлення про підозру гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, чч. 1, 2 ст. 222 КК України, 8.12.2017 підозрюваного ОСОБА_1 оголошено у розшук /а.с. 5-6/. На цій підставі, перший заступник начальника Головного управління ДФС у Полтавській області Лєдніком О.В. просив прийняти даний факт до уваги та припинити будь яку допомогу і сприяння у разі звернення гр. ОСОБА_1 до посольства Держави Ізраїль в Україні, а також просив повідомити про всі факти звернення позивача до посольства Держави Ізраїль в Україні задля набуття громадянства Держави Ізраїль, отримання паспорта для проживання за кордоном, надання притулку і правового захисту, або з інших питань, які мають на меті його виїзд тимчасово або на постійне проживання до Держави Ізраїль.

Стверджуючи про відсутність у першого заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області Лєдніка О.В. повноважень на звернення до консульської установи іншої держави в Україні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

У силу положень частин першої та другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

У свою чергу, пунктом третім частини першої цієї статті передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Оцінка судом обставин справи

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 7.02.2019 у справі №144/1883/15-а, від 1.07.2019 у справі №460/1019/16-а, від 8.11.2019 у справі №№157/1231/15-а та враховується судом з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 КАС України.

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити відсутність компетенції у першого заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області Лєдніка Олега Вікторовича на звернення 21.03.2018 до консула посольства Держави Ізраїль в Україні з вимогою припинити будь яку допомогу та сприяння у разі звернення ОСОБА_1 до посольства Держави Ізраїль в Україні.

Велика Пала Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 у справі №826/3115/17 зазначила, що під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача (пункт 37).

У цій справі позивачем є фізична особа, а отже останній не є тим суб`єктом, який може звертатися до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання у суб`єкта владних повноважень відсутності компетенції у конкретній сфері його управління.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 1.07.2020 у справі №815/5700/15.

Наведене, у свою чергу, є передумовою для висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що позивач - фізична особа, оскаржуючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, може обґрунтувати його невідповідність критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, зокрема посилатися на те, що оспорювані рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень прийняті (вчинені) не у межах його повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, суд не надаає правову оцінку доводам відповідача про наявність у першого заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області повноважень за посадою на підписання листа від 21.03.2018, а також щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 27.05.2020 №7 /а.с. 8/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 9/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про встановлення відсутності компетенції відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба