Справа № 520/13191/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа №520/13191/19

адміністративне провадження №К/9901/19397/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Гімона М.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державна податкова служба України про скасування наказу та визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" звернувся до суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області "Про проведення документальної планової перевірки Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" №2266 від 18 листопада 2019 року; визнати дії ДПС України з включенням Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" до Розділу І плану-графіку "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" протиправними та зобов`язати ДПС України виключити Приватне підприємств "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" з Розділу І плану-графіку "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" на 2019 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 17 лютого 2020 року, залишеним без змін Другого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Державної податкової служби України з включенням Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" до Розділу І плану-графіку "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" та зобов`язати Державну податкову службу України виключити Приватне підприємств "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" з Розділу І плану-графіку "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" на 2019 рік; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Харківській області "Про проведення документальної планової перевірки Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" №2266 від 18 листопада 2019 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій, посилаючись на постанову Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі № 826/11217/18, зазначили, що передбачена Порядком формування та затвердження плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 червня 2015 року №524 можливість коригування і оновлення у зв`язку з цим річного плану-графіка можлива лише як уточнення, виправлення помилки стосовно вже включених до оприлюдненого відповідно до пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України річного плану-графіка платників податків, тому включення Приватне підприємство "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" до плану-графіка документальних перевірок на 2019 рік шляхом коригування у листопаді 2019 року не у зв`язку із зміною найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок, є протиправним.

5 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2020 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства, з-поміж яких забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі незгоди з ухваленими судовими рішеннями, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їх оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суд звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики Верховного Суду застосування норм права у подібних правовідносинах, як судом касаційної інстанції, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Верховним Судом у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №826/11217/18 вже було висловлено правову позиція у подібних правовідносинах, яка полягала у тому, що витравлення помилки стосовно вже включених до оприлюдненого відповідно до пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України плану-графіка платників податків слід розуміти можливість оновлення річного плану-графіка у разі його коригування.

Враховуючи, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають правовій позиції Верховного Суду, а доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства "БУДІВЕЛЬНИК-РАН" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державна податкова служба України про скасування наказу та визнання дій протиправними.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська

Судді: М.М. Гімон

І.Л. Желтобрюх