Справа № 160/6453/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року Справа № 160/6453/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
15 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради у не призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви про призначення адресної допомоги уповноваженого члена родини від 07.01.2020 року.
зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради здійснити перерахунок призначеної на сім`ю щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви уповноваженого члена родини від 07.01.2020 року з урахуванням призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та здійснити відповідну виплату на рахунок уповноваженого члена родини.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 07.01.2020 року він звернувся до Управління соціального захисту населення з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, разом з відповідним пакетом документів стосовно призначення щомісячної адресної допомоги. Листом про відмову у наданні адресної допомоги від 11.01.2020 року №8-1/09, виданим Управлінням соціального захисту населення позивача повідомлено про те, що відповідно до абзацу 8 п. 3 Порядку №505 особам працездатного віку яким виплата грошової допомоги була припинена за пунктом 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Відповідно до запису у трудовій книжці, позивача було прийнято на роботу 02.01.2020 року за переведенням з філії Павлоградське УМДР РШО ПрАТ «ДТК Павлоградвугілля» гірником підземним по 3-му розряду, де він працює по сьогоднішній день. Проте після працевлаштування та надання документів виплату адресної допомоги призначено не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 07 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, с справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
24 липня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого управління не погоджується з поданою позовною заявою. З 01.08.2018 року виплата допомоги на дружину позивача ОСОБА_2 була припинена відповідно до п.7 Порядку №505 - як особа, яка не працевлаштувалась. А Позивачу з 05.01.2019 року також припинена відповідно до п. 7 Порядку № 505 - як особа, яка не працевлаштувалась. Зідно абз. 10 п. 3 Порядку № 505, особам працездатного віку яким виплата грошової допомоги була припинена за пунктом 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Позивач не надав інформацію щодо втрати ним працездатності. З огляду на це, відповідач вважає, що дії щодо не призначення позивачу щомісячної допомоги відповідають вимогам законодавства.
06 серпня 2020 року позивач надав відповідь на відзив, в якій виклав доводи аналогічні у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до Довідки від 07.07.2017 року № 1216-255876 ОСОБА_1 (далі - позивач) взято на облік внутрішньо переміщеної особи Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Павлоградської міської ради (далі - відповідач). Згідно Довідки від 07.07.2017 року № 1216-255876 дружину позивача - ОСОБА_2 та сина позивача - ОСОБА_3 (Довідка від 02.10.2017 року №1216-3523371) відповідачем також взято на облік внутрішньо переміщених осіб.
В якості уповноваженого представника сім`ї 03.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до якої було призначено допомогу як працездатній, але непрацюючій особі з 07.07.2017 р. у розмірі 442 грн., з 01.11.2017 р. по 20.01.2018 р. - 1768, 00 грн, з 20.01.2018 по 01.06.2018 по 1884грн.
З 01.08.2018 року вказану виплату на дружину позивача, а з 05.01.2019 року - на позивача, припинено через не працевлаштування.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 02.01.2020 по теперішній час позивач працює за переведенням з філії Павлоградське УМДР РШО» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» гірником підземним по 3-му розряду з повним робочим днем в шахті.
У відповідь на заяву позивача від 07.01.2020 року відповідачем було направлено Лист про відмову у наданні адресної допомоги від 11.01.2020 року № 8-1/09 із посиланням на абз. 8 п. 3 Порядку № 505: особам працездатного віку яким виплата грошової допомоги була припинена за пунктом 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. При цьому, за вказаною заявою грошову допомогу неповнолітньому сину позивача призначено на наступний шестимісячний період.
Не погодившись з вказано відмовою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.1 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Згідно пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Пунктом 3 Порядку № 505 ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 1000 грн на одну особу (члена сім`ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 грн на одну особу (члена сім`ї). Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 грн.
Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.
Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.
Згідно з п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Пунктом 7 Порядку № 505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Відповідно до п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.
За таких обставин, коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (05.01.2019 р.) по день звернення уповноваженого представника сім`ї до відповідача із заявою про виплату йому вказаної допомоги (07.01.2020 р.), як працевлаштованої особи, минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні п. 3 Порядку, то у відповідача відсутні правові підстави для непризначення грошової допомоги, посилаючись на п. п. 3, 7 Порядку 505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Тобто, на час припинення позивачу виплати щомісячної адресної допомоги, вищезазначеним Порядком не передбачалась заборона у подальшому призначенні позивачу такої допомоги.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду від 15.04.2019 р. у справі № 44/2636/17, від 15.04.2019 у справі №227/513/17, від 15.08.2019 року у справі № 415/4379/17.
Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
Так, Конституційний суд України у своєму Рішенні 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.
Окрім того, суд зауважує, що Порядком № 505 поняття, підстави та порядок призначення грошової допомоги, призначення допомоги на наступний шестимісячний строк та поновлення раніше припинених виплат розмежовано.
Суд робить висновки, що у січні 2020 року позивач звертався до відповідача з заявою не про поновлення призначеної допомоги, виплата якої було припинено, а про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам через повторне набуття права на таку виплату, тому посилання відповідача на порушення пункту 7 Порядку № 505 є безпідставним.
Із адміністративно позову вбачається, що позивач звернувся з позовними вимогами щодо зобов`язання відповідача призначення і виплати позивачу щомісячну адресну допомогу з моменту звернення з відповідною заявою до уповноваженого органу, тобто з 07.01.2020 року.
Відповідно до п.2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Отже, допомога призначається з дня звернення з відповідною заявою, а саме 07.01.2020 року.
Таким чином, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача у відмові в призначені адресної допомоги з зобов`язанням призначити та виплатити позивачу, як уповноваженому представнику сім`ї, щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 07.01.2020 року.
Суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Таким чином, оцінивши усі докази, що були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені судом у ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради у не призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви про призначення адресної допомоги уповноваженого члена родини від 07.01.2020 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев