Справа № 712/2657/20
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександра Віталійовича, про визнання дій незаконними та про визнання незаконною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративною позовною заявою, в якій просить: долучити до позову клопотання: Відповідно до ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАСУ, з особливостями, встановленими цим кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. 23 січня 2015 року Пленум Верховного суду України прийняв постанову №2, якою було прийняте рішення довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних та місцевих загальних судів " Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України " Про судовий збір" в якій зазначається: " Питання справляння судового збору, крім Закону України "Про судовий збір", регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Припис ч.4 ст.288 КУпАП не вступає в. колізію з положенням ст. 5 Закону № 3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом не є вичерпним. Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми ч. 4 ст.288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону " Про судовий збір". Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом "Про судовий збір",- зазначено у довідці. На підставі викладеного прошу звільнити мене від сплати судового збору; визнати дії інспектора патрульної служби лейтенанта поліції Самко Олександра Віталійовича під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови ДП18 № 602636 від 14 березня 2020 року незаконними; постанову серії ДП 19 № 602636 від 14 березня 2020 року визнати незаконною та скасувати; адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

14 березня 2020 року інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції Самко О.В. була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 602636, згідно якої ОСОБА_1 14 березня 2020 року о 18 годині 33 хвилини на перехресті вулиці Сумгаїтська та вулиці Ярославська в м. Черкаси, керуючи автомобілем «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав на заборонний сигнал світлофора - жовтий, чим порушив п.8.7.3 ПДР України. За вчинення вказаного адміністративного порушення позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постанова складена за відсутності належних доказів з грубими порушеннями чинного законодавства. Перед початком розгляду справи відповідач не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, в процесі розгляду справи не заслухав пояснень позивача, проігнорував його доводи, не надав часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень на постанову, документів, що характеризують особу, інших доказів по справі, що призвело до порушення прав позивача,передбачених статтею 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова в справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2020 року винесена незаконно та підлягає скасуванню, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на адміністративний позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач - інспектор взводу №2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко О.В. у визначений вищевказаною ухвалою суду строк надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого 14 березня 2020 року близько 18 години 33 хвилин позивач, керуючи автомобілем «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив проїзд перехрестя вул. Сумгаїтська та Ярославська на заборонний жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому вказаний автомобіль було зупинено, встановлено особу водія та розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої винесено постанову ДП 18 №602636 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Твердження позивача, що він не порушував правила ПДР та що під`їжджаючи до перехрестя світлофор працював в режимі зеленого миготливого сигналу, не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наданим суду відеозаписом, здійсненим за допомогою службового автомобільного відеореєстратора, яким зафіксовано, що позивач перетинав перехрестя на жовтий сигнал світлофору, а коли автомобіль позивача закінчував маневр, то світлофор працював вже в режимі червоного сигналу.

Доводи позивача про позбавлення його права на юридичну допомогу при розгляді справи не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачу під час розгляду справи були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не перешкоджав реалізації права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

До відзиву відповідачем додані матеріали, на які останній посилається, як на підставу правомірності винесення оскарженої постанови, а саме: копію постанови серії ДП18 №602636 від 14 березня 2020 року; диск з відеозаписом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду частини позовних вимог задоволено та залишено без розгляду частину позовних вимог, викладених в пункті 1 позовної заяви, а саме: «1. Долучити до позову клопотання: Відповідно до ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАСУ, з особливостями, встановленими цим кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. 23 січня 2015 року Пленум Верховного суду України прийняв постанову №2, якою було прийняте рішення довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних та місцевих загальних судів " Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України " Про судовий збір" в якій зазначається: " Питання справляння судового збору, крім Закону України "Про судовий збір", регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Припис ч.4 ст.288 КУпАП не вступає в. колізію з положенням ст.. 5 Закону № 3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом не є вичерпним. Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми ч. 4 ст.288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону " Про судовий збір". Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом "Про судовий збір",- зазначено у довідці. На підставі викладеного прошу звільнити мене від сплати судового збору.»

01 червня 2020 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшли додаткові пояснення інспектора патрульної поліції Самко О.В., в яких останній зазначає, що факт порушення ПДР України позивачем був зафіксований на службовий автомобільний відеореєстратор № 103 (Xiaomi Yi Car DVR), та вказане відео пред`явлене позивачеві при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явилися, суд вважає за можливе судовий розгляд адміністративної справи здійснювати без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, врахувавши позицію позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, перевіривши наведені в адміністративному позові та у відзиві на позов обставини, приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.2 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постановою інспектора роти № 4 БУПП в Черкаській області лейтенанта поліції Самко О.В. серії ДП18 №602636 від 14 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 14 березня 2020 року о 18 годині 33 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси проїхав перехрестя вул. Сумгаїтська та вул. Ярославська на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.ґ. ПДР - порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 8.7.3 ґ) ПДР України, сигнали світлофора мають в тому числі наступне значення: жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Позивач не заперечує, що 14 березня 2020 року о 18 годині 33 хвилин він керував автомобілем «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси, проте зазначає, що здійснив виїзд на перехрестя вул. Сумгаїтської та вул. Ярославської на мигаючий зелений сигнал світлофору, а коли його транспортний засіб вже перетинав перехрестя, увімкнувся жовтий сигнал світлофору, а тому позивач продовжив рух, щоб не створювати аварійну ситуацію, тобто виконав вимоги п. 16.8 ПДР, яким передбачено що водій, який виїхав на перехрестя згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідного до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в справі № 524/9716/16-а, За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Разом з тим, у постанові серії ДП №602636 від 14 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеній інспектором роти №4 БУПП у Черкаській області лейтенантом Самко О.В., відсутні докази, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, у графі постанови: «до постанови додаються …» - інспектором вказано «відео з бодікамери 00084, пояснення», проте за результатами дослідження судом вказаного доказу - відеозапису з бодікамери, судом встановлено, що на вказаному в постанові відео з божіамери 00084 зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, але не зафіксовано саме факт перетину автомобілем «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_1 перехрестя вулиць Сумгаїтської та Ярославської в м. Черкаси.

Матеріали справи не містять доказів, що бодікамера 00084 відповідає вимогам до технічного засобу, за допомогою якого можливо здійснювати фіксацію вчинення адміністративного правопорушення чи розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Під час перегляду вказаного відеозапису порушень відповідачем прав позивача під час розгляду справи прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено.

При цьому, доданий до відзиву диск містить відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, на якому саме зафіксований факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, проте вказаний відеореєстратор, як технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, відповідачем в оскарженій постанові не зазначений.

До матеріалів справи копії показань свідків не додано, посилання на показання свідків в оскарженій постанові і в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено фіксацію правопорушення відеореєстратором службового автомобіля, проте вказаний технічний засіб не зазначений в постанові про адміністративне правопорушення, а тому запис з відеореєстратора не є належним допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки оскаржена постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, відповідно до положень ч.3, 4 ст. 70 КАС України вказаний запис з відеореєтратора є недопустимим доказом.

Таким чином, окрім оскарженої позивачем постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР України. Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль в розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.2 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, інспектор роти № 4 БУПП в Черкаській області Самко О.В. розглядаючи справу про адміністративне правопорушення правил дорожнього руху та накладаючи стягнення діяв відповідно до вказаних вище норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави визнавати дії вказаного працівника патрульної поліції під час розгляду справи та винесенні постанови ДП 18 № 602636 від 14 березня 2020 року незаконними.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.8, 9, 62 Конституції України та керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександра Віталійовича, про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною, - задовольнити частково.

Постанову серії ДП18 №602636 від 14 березня 2020 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександром Віталійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною постанови серії ДП18 №602636 від 14 березня 2020 року, винесеної інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександром Віталійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та визнання дій інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександра Віталійовича під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови незаконними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Самко Олександр Віталійович, адреса: 18029, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21

Суддя О.М. Борєйко