Справа № 240/5220/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/5220/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, за участю третіх осіб - Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Високе", Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Радомишльської міської ради від 06.02.2020 №893 в частині відмови йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність орієнтовною площею 0,10 га за межами населеного пункту с. Березці Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер :07:000:0117;

- зобов`язати Радомишльську міську раду на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути повторно заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність орієнтовною площею 0,10 га за межами населеного пункту с. Березці Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер :07:000:0117, з урахуванням норм Земельного кодексу України та висновків суду.

В обґрунтування позову зазначив, що розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 26.05.2017 №370 позивачу було надано дозвіл на розроблення детального планування території щодо відведення земельних ділянок для ведення індивідуального дачного будівництва у власність орієнтовною площею 0,10 га на території Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області за межами населеного пункту с. Березці, кадастровий номер :07:000:0117, загальна площа 58,8313 га. Відповідачем 06.02.2020 рішенням №893 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність орієнтовною площею 0,10 га за межами населеного пункту с. Березці, кадастровий номер :07:000:0117, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка може бути передана у власність громадянам лише для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Позивач вважає таке рішення протиправним.

Ухвалою від 06.04.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали позивач отримав 14.03.2020, відповідач - 15.04.2019, третя особа - 11.04.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що розроблення детального плану території є уточненням містобудівної документації та не є підставою для виникнення у особи будь-яких прав на земельну ділянку.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 КАС України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 26.05.2017 №370, розглянувши заяву голови Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Високе" Шморгуна Петра Андрійовича від 17.05.2017 та керуючись Законом України "Про місцеві державні адміністрації", вирішено:

1. Розробити детальний план території земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту с. Березці на території Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області для індивідуальної дачної забудови.

2. Замовником на виконання детального плану території земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту с. Березці на території Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області для індивідуальної дачної забудови, визначити Радомишльську районну державну адміністрацію.

3. Фінансування робіт з розробки детального плану території земельних ділянок, розташованих за межами населеного пункту с.Березці на території Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області для індивідуальної дачної забудови, здійснити за рахунок коштів Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Високе".

Пунктом 6 розпорядження рекомендовано голові Обслуговуючого кооперативу "Садово-дачне товариство "Високе" погоджений проект детального плану території відповідно до чинного законодавства подати на затвердження райдержадміністрації з відповідними погодженнями, визначеними чинним законодавством України.

Пунктом 1 розпорядження голови Радомищльської районної державної адміністрації від 05.02.2018 №84 затверджено детальний план території "Індивідуальної дачної забудови за межами с. Березці Радомишльського району Житомирської області".

Рішенням двадцять п`ятої сесії VIІ скликання Радомишльської міської ради від 06.02.2020 №893 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва" відмовлено, зокрема, ОСОБА_1 у клопотанні щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, кадастровий номер :07:000:0117, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення та може бути передана у власність громадянам лише для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Для можливості відведення частини сформованої земельної ділянки необхідно попередньо провести її поділ. Рекомендовано після корегування існуючого детального плану території для визначення містобудівних потреб на ділянку з кадастровим номером :07:000:0117 та проведення відповідного розподілу звернутись з відповідними заявами до Радомишльської міської ради.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗК України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

На підставі вимог ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Отже, норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України визначають виключну компетенцію міських рад щодо передачі земельних ділянок територіальних громад у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вирішення питань про передачу земель територіальної громади у власність чи користування є виключним правом міської ради як суб`єкта права власності на землю.

В силу положень ЗК України, Закону України "Про землеустрій" саме відповідач, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності здійснюється органом місцевого самоврядування, який приймає відповідне рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нової земельної ділянки.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Цільове призначення спірної земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0117 - землі запасу (які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

В даному випадку підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для індивідуального дачного будівництва є те, що дана земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та може бути передана у власність громадянам лише для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Для можливості відведення частини сформованої земельної ділянки необхідно попередньо провести її поділ.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон № 858).

Статтею 1 Закону №858 визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Статтею 22 Закону №858 встановлено, що землеустрій здійснюється на підставі, в тому числі, рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Згідно зі ст. 25 Закону №858 документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону №858 передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Положеннями ст. 56 Закону №858 передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Відповідно до ч. 12 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем; у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

У контексті наведеного суд відмічає, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, що перебувають у користуванні, без зміни їх цільового призначення є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок користувачем, погоджена власником/розпорядником земельної ділянки. При цьому, право на звернення за погодженням на поділ земельної ділянки має користувач, заставодержатель і власник земельної ділянки.

Отже, позивач не є суб`єктом, якому надано право ініціювати питання поділу земельної ділянки як передумови для отримання її у власність, оскільки ним не надано доказів того, що він є власником чи користувачем земельної ділянки, відносно якої відповідачем прийняте спірне рішення.

Також згідно Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Частиною 1 ст. 16 цього Закону встановлено, що порядок планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території.

Водночас, згідно Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування

Отже, містобудівна документація та документація із землеустрою - це різні види документації. Нормативно-правовими актами, що регламентують порядок розроблення і затвердження містобудівної документації, визначено, що така документація визначає функціональне призначення територій, а не порядок використання земельних ділянок. Розроблення детального плану території є уточненням містобудівної документації та не є підставою для виникнення у особи будь-яких прав на земельну ділянку.

Цільове призначення спірної земельної ділянки з кадастровим номером №:07:000:0117 - землі запасу (які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Як вбачається з матерів справи, позивач бажає отримати дозвіл на відведення земельної ділянки для дачного будівництва.

Згідно ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст. 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Статтею 51 ЗК України передбачено, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Таким чином, суд вважає слушними доводи відповідача, що перед прийняттям рішення про поділ земельної ділянки з кадастровим номером №:07:000:0117 для індивідуальної дачної забудови її цільове призначення підлягає зміні на землі рекреації.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів.

Відповідно до частин першої, другої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин та матеріалів справи, суд вважає, що відповідач довів, що при винесенні спірного рішення він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а спірним рішенням права позивача жодним чином порушені не були.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 295 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 10.08.2020.

Суддя Н.М. Майстренко