Справа № 280/2596/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
10 серпня 2020 року Справа № 280/2596/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому позивач (з урахуванням уточнень) просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане позивачем речове майно, який відображений у Довідці №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу;

-визнати недійсною довідку військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу;

-зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно позивачу згідно постанови КМУ від 16.03.2016 №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 «Про речове забезпечення Національної гвардії України» станом на 01.01.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за не отримане речове майно, що належало позивачу до видачі. На адвокатський запит представника позивача було отримано довідку №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу на загальну суму 42732,91 грн. З вказаною довідкою позивач не погоджується, зазначає, що відповідачем протиправно вказано кількість предметів, за які нараховується компенсація не лише в цілих одиницях, а й з десятими та тисячними долями. Вважає, що оскільки позивача звільнено на підставі його рапорту, відповідач не мав права нараховувати позивачу компенсацію пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення. Також у довідці не відображені всі найменування речового майна, а також невірно вказано ціни на речове майно. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву (вх. №21155 від 07.05.2020), в якому відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що позивач навмисно не отримував речове майно з 2005 року. На даний час бюджетом не виділяється необхідна кількість коштів для забезпечення компенсації всіх військовослужбовців. 20.11.2019 на електронну адресу Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України був направлений запит на виділення коштів для військовослужбовців в тому числі і ОСОБА_1 . Вказує, що після надходження на рахунки військової частини коштів буде виплачена компенсація за речове майно. Просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалою судді від 21.04.2020 відкрито провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Позивач, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 21.02.2017 року, який по 31.08.2019 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Наказом командира військової командира НОМЕР_2 Національної гвардії України по стройовій частині №202 від 02.09.2019 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, та звільнено відповідно до підпункту «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.7).

Позивач звернувся з рапортом від 02.09.2019 до відповідача про нарахування та виплату йому грошової компенсації за не отримане речове майно, що належало позивачу до видачі (а.с.8).

Листом № 3/33/27/1-409/А3-3 від 13.02.2020 відповідач повідомив позивача про те, що військова частина направила запит для виділення коштів для виплати позивачу. На час виключення позивача із списків особового складу грошова компенсація йому не виплачувалась по причині не надходження коштів від ГУ НГУ (а.с.9).

Одночасно з листом ОСОБА_1 було надіслано довідку про вартість речового майна від 02.09.2019 №71 згідно якої вартість речового майна, що належить до видачі позивачу складає 42732,91 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане майно та із довідкою про вартість майна від 02.09.2019 №71 позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», встановлено , що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 91 цього Закону встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16. Березня 2016 року № 178 (далі - Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації .

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку № 178).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , підполковник Національної гвардії України, 31.08.2019 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення на підставі ч.5 п.2 пп «К» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження контракту, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду, з правом носіння військової форми одягу.

02.09.2019 ОСОБА_1 подано рапорт про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 8).

Як стверджує відповідач позивачу було проведено розрахунок №71 від 02.09.2019 про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування, до переліку якого входило 39 найменувань речового майна на суму 37587,80 грн.(а.с. 41).

В подальшому, як стверджує відповідач до Військової частини надійшло розпорядження Головного управління Національної гвардії України № 27/27/3-7676 від 23.10.2019 (а.с. 35), в якому зазначено: «проведений аналіз нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно свідчить, що посадові особи речових служб при нарахуванні грошової компенсації включають предмети речового майна, які були передбачені наказами, що втратили чинність та ціни, на які ГУ НГУ до військових частин не доводились, а саме: шапка з овчини, білизна натільна, білизна тепла, пальто утеплене з плащової тканини зі знімним коміром, мундир парадно-вихідний, брюки на випуск парадно-вихідні, светр, рукавички трикотажні, труси, шкарпетки літні, шкарпетки зимові, ремінь брючний шкіряний, ремінь шкіряний для поясного спорядження, ремінь парадний тощо. Вимагаю: в термін до 27.11.2019 організувати перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з урахуванням вищевказаних недоліків; при нарахування грошової компенсації також враховувати нарахування компенсації податку з доходів фізичних осіб 18%».

Після отримання 23.10.2019 Розпорядження ГУ НГУ №27/27/3-7676 відповідачем було здійснено новий перерахунок та у відповідності до нової довідки (під цим же номером та від тієї ж дати) від 02.09.2019 №71, але вказано 28 найменувань речового майна на загальну суму 42732,91 грн. (а.с. 40).

20.11.2019 відповідачем було направлено до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України запит на виділення коштів для військовослужбовців, у т.ч. і на ОСОБА_1 , сума із врахуванням 18% податку склала 50 424,83 грн.

Наразі грошова компенсація позивачу не виплачена, як вказує відповідач, після надходження на рахунки військової частини коштів, їх буде виплачено позивачу.

Разом із тим, не погоджуючись із розрахунком суми компенсації зазначеної у довідці від 02.09.2019 № 71 про вартість речового майна, що належить до видачі, позивач звертає увагу, що відповідачем кількість предметів, за які нараховується компенсація зазначена не лише в цілих одиницях, а й з десятими, і тисячними долями, тобто враховувалось процентне відношення носки предметів речового майна.

Відповідно до п.18 розділу ІІІ Інструкції №475 У разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна. Грошова компенсація зазначеним військовослужбовцям нараховується пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення.

Разом із тим, позивача звільнено на підставі поданого рапорту про припинення служби, а отже у відповідача були відсутні підстави для нарахування компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення, тоді як нарахування повинно проводитися в цілих одиницях.

Суд зауважує, що відповідачем не спростовано вищевказаного доводу позивача.

Посилання відповідача на навмисне неотримання ОСОБА_1 речового майна із 2005 року суд не бере до уваги, оскільки у справі відсутні докази такого твердження.

Також відповідачем не надано пояснень або спростувань щодо не відображення у довідці усіх найменувань речового майна, які відображені у нормах забезпечення повсякденною формою одягу та предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Національної гвардії України. Відповідач лише вказує, що інвентарне майно не підлягає грошовій компенсації, проте не вказує жодної норми законодавства на підтвердження зазначеного.

Не спростовано також і тверджень позивача щодо невідповідності закупівельних цін на речове майно, зазначених у довідці, закупівельним цінам, що доведені телеграмою НР.90 від 08.01.2019 (а.с. 36), зокрема вартість джемперу складає 579 грн., тоді як його закупівельна ціна складає 661,50 грн., вартість фуфайки 39,00 грн. закупівельна 74,80 грн., кашкет польовий 38,00 грн. закупівельна ціна 74,87 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане позивачем речове майно, який відображений у Довідці №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсною довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, то суд зазначає, що вказана довідка по своїй суті ніяким чином не впливає на права та обов`язки сторін у справі, оскільки такий розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, а тому він не може бути предметом спору, а отже в цій частині вимог позивачу слід відмовити.

Разом із тим, для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно позивачу згідно постанови КМУ від 16.03.2016 №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 «Про речове забезпечення Національної гвардії України» станом на 01.01.2019.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане ОСОБА_1 речове майно, який відображений у Довідці №71 від 02.09.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 «Про речове забезпечення Національної гвардії України» станом на 01.01.2019.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова