Справа № 320/2904/19
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2904/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Чаку Є.В., Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Позивач з 10.12.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 21.01.2016 - в Національній поліції України.

Наказом Відповідача «По особовому складу» від 21 січня 2016 року №14 о/с (а.с. 14) Позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пп. 2 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у запас (через хворобу).

Як вбачається з Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках Серії АГ № 0007425, Позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності з причини захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як зазначено у Довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 30 червня 2016 року Серії АВ № 0198459, Позивачу встановлено другу групу інвалідності з причини захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

07 квітня 2017 року Позивач звернувся до Відповідача із Заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, за результатом розгляду якої Листом від 19 квітня 2017 року №29/Г-281 Позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2017 у справі №357/5007/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , викладену у Листі від 19.04.2017 року №29/Г-282; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності в розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, в сумі 320 000,00 грн. (триста двадцять тисяч грн.00 коп.) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у зазначеній справі, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задоволено частково; Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2017 скасовано, та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не розгляду Заяви ОСОБА_1 про призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності протиправними; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області розглянути Заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про Національну поліцію»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На підставі зазначеної Постанови Позивач повторно звернувся до Відповідача із Заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з Висновку про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником ГУНП в Київській області полковником поліції Ценовим Д.М. 29 грудня 2017 року Позивачу у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, на підставі пп. 4. п. 1. ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», призначено одноразову грошову допомогу у сумі 144000,00 грн.

Наказом Відповідача «Про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі: загибелі (смерті) чи втрати, працездатності поліцейського» від 29 грудня 2017 року №2351 зобов`язано відповідно до Протоколу засідання комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 29.12.2017 № 12 провести Позивачу виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.

Відповідно до частини шостої ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII (надалі - Закон №565-XII), в чинній на час встановлення Позивачу інвалідності редакції, У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (надалі - Порядок №850), в чинній на час встановлення Позивачу інвалідності редакції, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до п. 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно з частиною другою ст. 97 Закону №580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293 (надалі - Порядок № 4).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4, заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п.п. 1, 2 Розділу ІV Порядку № 4, фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2; керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки підстави для виплати одноразової грошової допомоги виникли у Позивача під час проходження служби у поліції, право на її отримання виникло у період дії Закону № 580-VIII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги підлягає у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII, а не Законом № 565-XII та Порядком №850.

Згідно зі ст. 99 Закону № 580-VIII, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги: 1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 500 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності: а) I групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги.

Проте, як вбачається з Висновку про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником ГУНП в Київській області, полковником поліції Ценовим Д.М. 29 грудня 2017 року, Позивачу призначено одноразову грошову допомогу на підставі пп. 4 п 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

У зв`язку з наведеним, Відповідачем правомірно призначено Позивачу одноразову грошову допомогу з розрахунку 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Зазначений висновок узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №357/13170/16-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною першою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

А відповідно до частини другої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, тому Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року скасовується та ухвалюється нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовляється повністю.

Згідно з частиною першою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

А згідно з п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити, Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 11.08.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Чаку Є.В.

Черпіцька Л.Т.