Справа № 500/1500/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1500/20

10 серпня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо обмеження пенсії, яка на 01.01.2018 складала 11423,90 грн., максимальним розміром за період з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року при перерахунку основного розміру пенсії відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №819/864/18.

- встановити розмір заборгованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплати позивачу частини пенсії в сумі 18979,84 грн. розрахованої на підставі виписки по картковому рахунку AT "Ощадбанк" і складених відповідачем та позивачем "Розрахунків на доплату пенсії" з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, що додані до позовної заяви.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати пенсію з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, без обмеження її максимальним розміром, та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини пенсії в розмірі 18979,84 грн. в повному розмірі, однією сумою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 20 листопада 1997 року був звільнений зі Служби безпеки України за вислугу років, на пенсію.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №819/864/18, яке 03 вересня 2018 вступило в законну силу, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зобов`язано здійснити згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунок та виплату йому пенсії в розмірі 85% щомісячного грошового забезпечення, виходячи з 50% підвищення до пенсії, починаючи з 01.01.2018 із урахуванням проведених виплат.

Листом від 24.09.2018 №7650 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача, що внаслідок перерахунку розмір пенсії з 01.01.2018 складає 11423,90 грн. Згодом повідомило про виконання рішення суду від 18.06.2018 у справі №819/864/18, та в листі від 05.10.2018 №680/С-11 зазначило, що судове рішення 21.09.2018 виконано добровільно та в межах компетенції.

12 жовтня 2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою, в якій просив надати розрахунок вказаного в листі №680/с-11 розміру доплати частини підвищення до пенсії за період з січня 2018 року по вересень 2018 року, а також вказати законодавчі акти, що регламентують порядок і строки здійснення доплати підвищення до пенсії за рішенням суду.

Листом від 31.10.2018 №742/с-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/A553 в розмірі 8782.16 грн., а стосовно строків виплати заборгованої частини пенсії за вказаний період, повідомило, що Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018.

03 червня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою, в якій просив здійснити додатковий перерахунок пенсійної виплати за період з січня 2018 року по вересень 2018 року, виходячи з розміру максимальної на той час його пенсії, яка з 01.01.2018 за рішенням суду складала 11423.90 грн., та виплатити перераховану пенсійну виплату в повному розмірі. Прохання мотивував тим, що згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону №911-V111 обмеження пенсії максимальним розміром, який не може перевищувати 10740 грн., застосовується до пенсій, призначених починаючи з 1 січня 2016 року.

Листом №1154-1153/С-02/8-1900/20 від 17.06.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у проведенні повторного перерахунку за період з січня 2018 року по вересень 2018 року пенсійної виплати виходячи з розміру максимальної на той час пенсії, яка з 01.01.2018 внаслідок рішення суду складала 11423,90 грн., відмовило із-за відсутності підстав.

Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладену в листі від 17.06.2020 №1154-1153/С-02/8-1900/20 протиправною та необґрунтованою, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

22.07.2020 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, оскільки на виконання рішення суду першої інстанції у справі №819/864/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру грошового забезпечення 85%, внаслідок чого розмір пенсії з 01.10.2018 склав 11423,90 грн.

Також, позивачу нараховано доплату в сумі 8782,16 грн. за період з 01.01.2018 по 21.09.2019. Заборгованість, яка виникла за вищевказаний період виплачувалась відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 №649.

З врахуванням наведеного, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає.

27.07.2020 позивачем ОСОБА_1 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення та законність дій Пенсійного фонду при проведенні перерахунку пенсії щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною п`ятою статті 262 КАС визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін адміністративної справи №500/1500/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №819/864/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 згідно довідки Служби безпеки України Управління в Тернопільській області від 12.04.2018 №146 у розмірі 70% від місячного грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, те деяких інших осіб" та на підставі довідки Служби Безпеки України Управління в Тернопільській області від 12.04.2018 №146, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 85% місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 із урахуванням проведених виплат.

Листом від 24.09.2018 №7650 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача, що внаслідок перерахунку розмір пенсії з 01.01.2018 складає 11423,90 грн. Згодом повідомило про виконання рішення суду від 18.06.2018 у справі №819/864/18, та в листі від 05.10.2018 №680/С-11 зазначило, що судове рішення 21.09.2018 виконано добровільно та в межах компетенції.

12 жовтня 2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою, в якій просив надати розрахунок вказаного в листі №680/с-11 розміру доплати частини підвищення до пенсії за період з січня 2018 року по вересень 2018 року, а також вказати законодавчі акти, що регламентують порядок і строки здійснення доплати підвищення до пенсії за рішенням суду.

Листом від 31.10.2018 №742/с-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/A553 в розмірі 8782.16 грн., а стосовно строків виплати заборгованої частини пенсії за вказаний період, повідомило, що Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018.

03 червня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою, в якій просив здійснити додатковий перерахунок пенсійної виплати за період з січня 2018 року по вересень 2018 року, виходячи з розміру максимальної на той час його пенсії, яка з 01.01.2018 внаслідок рішення суду складала 11423.90 грн., та виплатити перераховану пенсійну виплату в повному розмірі. Прохання мотивував тим, що згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону №911-V111 обмеження пенсії максимальним розміром, який не може перевищувати 10740 грн., застосовується до пенсій, призначених починаючи з 1 січня 2016 року.

Листом №1154-1153/С-02/8-1900/20 від 17.06.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у проведенні повторного перерахунку за період з січня 2018 року по вересень 2018 року пенсійної виплати, виходячи з розміру максимальної на той час пенсії, яка з 01.01.2018 внаслідок рішення суду склала 11423,90 грн., відмовило із-за відсутності підстав.

Вважаючи відмову органів Пенсійного фонду щодо обмеження пенсії максимальним розміром, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За нормами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

За таких обставин, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі №591/2109/17.

Отже, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, протягом 2018 року законодавством не встановлено обмежень щодо максимального розміру пенсій.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не доведено, що обмежуючи розмір пенсії позивача максимальним розміром, відповідач діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмова відповідача у виплаті позивачу пенсії у повному розмірі є протиправною, а тому позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.01.2018 по 01.10.2018.

Стосовно встановлення розміру заборгованості розрахованої на підставі виписки по картковому рахунку AT "Ощадбанк" і складених відповідачем та позивачем "Розрахунків на доплату пенсії" з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, що додані до позовної заяви суд зазначає, що дані позовні вимоги є передчасними оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не проведено перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з 01.01.2018 по 01.10.2018 і суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Крім того, позивач у позовній заяві просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати пенсію з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, без обмеження її максимальним розміром, та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини пенсії в розмірі 18979,84 грн. в повному розмірі, однією сумою.

Із цього приводу суд звертає увагу, що виплата перерахованих пенсій здійснюється в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Виплата нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили коштів однією сумою вказаним Порядком не передбачена, у зв`язку з чим заявлена позовна вимога в цій частині задоволеною бути не може.

Крім того в позовній заяві позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому статтею 382 КАС України та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дати вступу судового рішення в законну силу.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб, а тому суд вважає, що у встановленні судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром за період з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 січня 2018 року по 01 жовтня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 .

Головуючий суддя Мартиць О.І.