Справа № 160/3325/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року Справа № 160/3325/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправною та скасувати вимогу від 11.02.2020 №Ф-278153-55.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що до 16.08.2018 вона своєчасно та в повному обсязі сплачувала єдиний внесок. З 16.08.2018 у зв`язку із досягненням пенсійного віку та смертю чоловіка, який отримував пенсію за віком, позивач звернулась до органів пенсійного фонду та їй було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Позивач вважає, що саме з 16.08.2018 вона звільнена від сплати єдиного внеску на підставі статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до Довідки Вільногірського відділу обслуговування ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 22.10.2019 №84, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.08.2018 довічно. Вказане також підтверджується копіє пенсійного посвідчення від 05.09.2018 № НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи.
Також позивачем до позову додано дублікати платіжних доручень про сплату єдиного внеску за період з січня 2017 року по серпень 2018 року.
Також, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 у справі №160/1143/20 (набрало законної сили 05.05.2020) позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 №Ф-278153-55.
Даним судовим рішенням встановлено нарахування недоїмки за 4 квартал 2018 року та 1 - 3 квартали 2019 року - по 2457,18 грн. за квартал.
Таким чином, суд звертає увагу відповідача, що ним повторно нараховано позивачу недоїмку за 4 квартал 2018 року та 1 - 3 квартал 2019, а відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Тобто, члени сім`ї, які мають право на отримання пенсії особи та, відповідно, отримання статусу пенсіонера, у порядку призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника в солідарній системі згідно з розділом V вказаного Закону, якщо вони є непрацездатними у розумінні частини 2 статті 36 Закону №1058 та перебували на утриманні померлого годувальника відповідно до частини 3 статті 36 цього Закону.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464, до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно ч.4 ст.4 Закону №2464, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №2464, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Таким чином, різний вид пенсії, обраний згідно із законодавством особами, які досягли пенсійного віку (встановленого ст. 26 Закону №1058), не може вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо застосування звільнення від сплати єдиного внеску для непрацездатних осіб одного й того ж виду.
Приписами ч.1 ст.26 та ст.36 Закону №1058 встановлено, що право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки, які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року після досягнення ними віку 58 років 6 місяців.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що остання мала право на пенсію за віком, однак обрала пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, та як наслідок, у відповідності до норм Закону №2464, мала право на звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки вибір виду пенсії не позбавляє набутого права, що пов`язане з певним віком.
Суд зазначає, що Законом України від 03.10.2017 №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» перше речення частини 4 статті 4 Закону №2464 було викладено у новій редакції, а саме: «особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу».
Відтак, різний вид пенсії, обраний згідно із законодавством особами, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058, не може вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо застосування звільнення від сплати єдиного внеску для непрацездатних осіб одного й того ж виду.
На підставі викладеного вище, суд вважає, що позивач - ФОП ОСОБА_1 звільнена від сплати єдиного внеску з 16.08.2018.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №805/2195/17-а, в якій зазначається, що відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464 (в редакції Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України від 07 липня 2011 року № 3609, який набув чинності з 06 серпня 2011 року), особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, спірна вимога про сплату боргу з єдиного внеску підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій під час прийняття оскаржуваної вимоги.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
Враховуючи, що в період з 06.07.2020 по 07.08.2020 суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі прийнято в перший робочий день - 10.08.2020.
Керуючись статтями 9, 77, 139, 243-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-278153-55.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська