Справа № 340/1853/20
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1853/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предемет спору на стороні позивача - СФГ «ЕХО» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-4213/14-20-СГ від 17 березня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 6.43 га, із цільовим призначенням - для ведення фермерською господарства;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 №Х-2250/0/16-20 від 14 лютого 2020 року про падання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтований розмір ділянки 6,43 умовних кадастрових одиниці га ріллі, із цільовим призначенням для ведення фермерського і господарства, в межах земельної ділянки площею 12,86 га кадастровий номер :02:000:9055, що перебуває в постійному користуванні ОСОБА_2 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1 681,6 грн. судових витрат.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що він в лютому 2020 року звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для ведення фермерського господарства, розташованої в межах Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір ділянки - 6,43 га, кадастровий номер - :02:000:9055. На думку позивача, ним до заяви додано усі необхідні документи. Натомість ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області наказом №11-4213/14-20-СГ від 17.03.2020р. відмовило у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Позивач не погоджується з даною відмовою та вважає її незаконною.

11 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та залучено до участі в справі в якості третьої особи СФГ «ЕХО» (а.с.1-2).

30.06.2020 (вх.№12201) від третьої особи надійши письмові пояснення, зі змісту яких встановлено, що позовні вимоги не заперечуються (а.с.46-47).

06.07.2020 (вх. № 12607) представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в межах Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір ділянки - 6,43 га, кадастровий номер - :02:000:9055, наказом №11-4213/14-20-СГ від 17.03.2020 з підстав передбачених Земельним кодексом України, оскільки під час перевірки поданих матеріалів позивачем було виявлено, що землі, за рахунок яких він бажає отримати земельну ділянку перебувають в постійному користуванні ОСОБА_2 на підставі державного акту на право постійного користування від 09.01.1993 року, серія Б№051200. Також представник відповідача, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, наведену у постановах від 19.06.2018 р. у справі №816/1920/17 та від 14.08.2018 р. у справі №818/1530/17, зазначає, що фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності, а не користуванні члена фермерського господарства. При цьому статтею 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування (а.с.52-58).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 отримав в постійне користування земельну ділянку площею 12,86 гектара, цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею виданого 03.01.1993 року Вільшанською радою народних депутатів Кіровоградської області (а.с.16-17).

ОСОБА_1 є членом фермерського господарства СФГ «ЕХО», що підтверджується статутом СФГ «ЕХО» (а.с.21-26) та протоколом №» загальних зборів СФГ «ЕХО» від 01.12.2019 року.

28.01.2020 голова СФГ «ЕХО», членом якого є позивач, надав нотаріально посвідчену згоду на розпаювання між членами (засновниками) фермерського господарства земельної ділянки за кадастровим номером №:02:000:9055, площею 12,86 га, що розташована на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, що надана йому у постійне користування для подальшої передачі у власність членам фермерського господарства (заява зареєстрована в реєстрі за №50) (а.с.28).

14.02.2020 року позивач звернувсядо відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , розташованої в межах території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір ділянки - 6,43 умовних кадастрових одиниць га ріллі, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, в межах земельної ділянки площею 12,86 га кадастровий номер - :02:000:9055, що перебуває в постійному користуванні ОСОБА_2 .

До свого клопотання позивач додав: графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки; копію паспорту та реєстраційної картки платника податків; копію статуту СФГ «ЕХО», копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою; згоду користувача на вилучення земельної ділянки з користування; копію протоколу засідання загальних зборів; копії витягів з ДЗК та Державного реєстру прав на нерухоме майно, а також довідку про середній розмір земельної частки (паю) (а.с.13-30)

Наказом від 17.03.2020 № 11-4213/14-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 6,43га, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства з таких підстав: подані графічні матеріали не відповідають вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, у відповідності до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України (а.с.33).

Позивач зазначає, що вказаний наказ відповідача є протиправним, а тому звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких, зокрема, належать землі сільськогосподарського призначення.

В силу положень п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, частиною другою статті 31 ЗК України визначено, що громадяни-члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як свідчить зміст поданого до суду відзиву, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою мотивована тим, що земля, за рахунок якої позивач бажає отримати земельну ділянку у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, перебуває в користуванні конкретного громадянина, а не фермерського господарства, а також може передаватися безоплатно у приватну власність із раніше наданих у користування саме такій особі земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Водночас суд наголошує, що вичерпний перелік випадків, за наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначено у частині сьомій статті 118 ЗК України, і підстави, якими керувався відповідач, відмовляючи позивачу, до них не належать.

Відтак, суд констатує про протиправність відмови відповідача, викладеної у формі наказу за №11-4213/14-20-СГ від 17.03.2020 року, у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 937-IV (далі - Закон № 937-IV) землі фермерського господарства можуть складатися з: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Статтею 1 Закону № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 5, частиною 1 статті 7 Закону № 937-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV).

З комплексного аналізу вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 937-IV можна зробити висновок, що після набуття права власності або користування земельною ділянкою фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15 та від 12 грудня 2018 року № 388/1103/16.

Так, в даній справі ОСОБА_1 , як фізична особа звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

СФГ «ЕХО» створив ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та якому надано у постійне користування земельну ділянку.

Так, ОСОБА_2 , як голова фермерського господарства, якому була передана у постійне користування земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, а як власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у відносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична зміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року №615/2197/15.

Згіно наданого до матеріалів справи Статуту СФГ «ЕХО» ОСОБА_2 є головою фермерського господарства, яким надано ОСОБА_1 нотаріально посвідчену згоду на розпаювання між членами (засновниками) фермерського господарства земельної ділянки, що надана йому у постійне користування для подальшої передачі у власність членам фермерського господарства (заява зареєстрована в реєстрі за №20). Крім того, протоколом № 2 загальних зборів членів СФГ «ЕХО», ОСОБА_1 включено до членів фермерського господарства (а.с.14-15).

Позивач є членом фермерського господарства та звернувся до відповідача з клопотанням про передачу у у власність частини земельної ділянки, яка на теперішній час використовуються СФГ «ЕХО» на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 03.01.1993 року, серія Б №051200.

У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не може бути наданий, оскільки земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність перебуває у постійному користуванні ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право постійного користування серії Б№051200 від 03.01.1993 року.

Суд зазначає, що такі мотиви відмови не були наведені у спірному наказі, а в ньому відсутнє посилання на невідповідність поданої заяви чи місця розташування земельної ділянки вимогам статті 79-1 ЗК України. Тож такі доводи відповідача не приймаються судом на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Та обставина, що відповідно до Державного акту на право постійного користування за ОСОБА_2 визнано право на постійне користування земельною ділянкою, не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою за заявою позивача, оскільки ОСОБА_2 надав погодження на вилучення у нього цієї земельної ділянки державної власності.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що спірний наказ №11-4213/14-20-СГ від 17.03.2020 року не містить підстав, передбачених абзацом 1 частини 7 статті 118 ЗК України, для відмови позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відтак, цей наказ не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк винесений відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, всупереч повноваженням відповідача та вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення права позивачки на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за її заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Отже, такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів представника відповідача, що відповідно до статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право члена фермерського господарства» отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, з посиланням на правові позиції Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 року (справа № 816/1920/17) та від 14.08.2018 року (справа №818/1530/17), то суд зазначає наступне.

По перше, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

По друге, зазначені представником відповідача рішення Верховного Суду не стосуються предмету позову у даній справі, оскільки позивач оскаржує наказ щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, а у рішеннях Верховного Суду висновки стосуються вже затвердження проекту землеустрою, тобто фактично наступного етапу після отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою та її розроблення.

Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки заява позивача від 14.02.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачам у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані дії відповідача протиправними.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1681,60грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м.Кропивницький, 25030, ) третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предемет спору на стороні позивача - СФГ «ЕХО» (с. Куца Балка, Вільшанського району, Кіровоградської області, 26633, 0) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у Наказі № 11-4213/14-20-СГ від 17.03.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (№Х-2250/0/16-20 від 14 лютого 2020 року) про падання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, орієнтований розмір ділянки 6,43 умовних кадастрових одиниці га ріллі, із цільовим призначенням для ведення фермерського і господарства, в межах земельної ділянки площею 12,86 га кадастровий номер :02:000:9055, що перебуває в постійному користуванні ОСОБА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула