Справа № 712/1077/20
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Київ старшого лейтенанта поліції Проценко Євгена Вікторовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною адміністративною позовною заявою, в якій просить: скасувати постанову старшого лейтенанта поліції УПП м. Київ Проценко Євгена Вікторовича, серії ЕАК № 2022771 від 25 січня 2020 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.п. 1, 6 ст. 247 КУпАП України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 лейтенантом поліції Проценко Євгеном Вікторовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2022771 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень, відповідно до якої ОСОБА_1 25 січня 2020 року о 15 годині 15 хвилин по вул. Борщагівській, 12б в м. Київ, керуючи транспортним засобом «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 89 км/год та перевищив швидкість на 49 км/год, чим порушив п.12.4. ПДР.

Позивач вважає оскаржену постанову незаконною, як винесену відповідачем без підготовки розгляду справи, оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яку притягують до адміністративної відповідальності; при її винесенні відповідачем не були вирішені клопотання позивача, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Крім того, постанова не містить посилань на жодні належні допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 25 січня 2020 року серії ЕАК № 2022771 винесена незаконно та підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на адміністративний позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Копію вказаної ухвали суду та адміністративного позову з додатками відповідач - поліцейський УПП у м. Києві Проценко Є.В. отримав 18 лютого 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в зв`язку з чим до 06 березня 2020 року включно мав право направити на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси відзив на адміністративний позов.

Разом з тим, відповідач - поліцейський УПП у м. Києві Проценко Є.В. правом, передбаченим чинним законодавством України, не скористався та у визначений в ухвалі суду строк відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

26 лютого 2020 року до Соснівського районного суду м. Черкаси засобами поштового зв`язку надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції Щур І.В. про залучення Департаменту патрульної поліції в якості третьої особи для участі у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 4 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Проценко Євгена Вікторовича про скасування постанови ЕАК № 2022771 від 25 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

26 лютого 2020 року до Соснівського районного суду м. Черкаси засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення представника третьої особи - Департаменту патрульної поліції Щур І.В. на позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2022771 від 25 січня 2020 року, відповідно до яких вимоги позивача є безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню. Інспектор Проценко Є.В ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення відпвідача до адміністративної відполідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови в якості доказу долучено відео, на якому, за допомогою приладу «Tru CAM LTI 20/20» № НОМЕР_2 , зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, підстави для скасування вказаної постанови відсутні, оскільки доказів, які спростувють факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано.

11 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якійзазначив, що дозвільні документи, додані до пояснення третьої особи, не відповідають приладу, яким було зроблено вимірювання швидкості, а дані зі скірншоту (фото) не відповідають даним, вказаним у постанові, а саме: швидкості транспортного засобу та розрахунку перевищення швидкості.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року клопотання представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Київ старшого лейтенанта поліції Проценко Євгена Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено, залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явилися, суд вважає за можливе судовий розгляд адміністративної справи здійснювати без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, врахувавши позицію позивача, та представника третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в адміністративному позові та у поясненнях третьої особи обставини, приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.2 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постановою поліцейського УПП у м. Київ старшого лейтенанта поліції Проценко Євгена Вікторовича серії ЕАК №2022771 від 25 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 25 січня 2020 року о 15 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Борщагівській, 12б, рухався зі швидкістю 89 км/год, перевищивши швидкість руху на 49 км/год, чим порушив п.12.4. ПДР «порушення швидкісного режиму в населених пунктах».

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року в справі № 524/9716/16-а, «за визначенням ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача».

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та у постанові від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Разом з тим, в оскарженій постанові серії ЕАК №2022771 від 25 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеній поліцейським УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Проценко Є.В. відносно ОСОБА_1 , відсутні докази, які свідчать про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

При цьому, графа постанови: «до постанови додаються …» - інспектором ОСОБА_4 не заповнена, а в графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено: «Зафіксовано приладом трукам ТС 00115».

За результатами перегляду відеозапису, наданого Департаментом патрульної поліції до письмових пояснень третьої особи, судом встановлено, що тривалість та якість зображення вказаного запису не дають можливість ідентифікувати номерний знак транспортного засобу, зафіксованого на відео, крім того, на відео зафіксовано , що транспортний засі рухався зі швидкістю 83 км/год,в той час в як в оскарженій постанові позивачем зазначено, що автомобіль відповідача рухався зі швидкістю 89 км/год, що не відповідає швидкості, зафіксованій на відео.

Додані до пояснення роздруківки фотозображення з вказаної фіксації не дають можливість однозначно ідентифікувати номерний знак транспортного засобу, оскільки частину державного номерного знаку автомобіля закриває позначка приладу, інша частина розмита.

Разом з тим, позивач вказує, що під час розгляду справи та винесення оскарженої постанови, інспектором не було здійснено підготовку розгляду справи, не оголошено посадову особу, яка розглядатиме справу, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухано особу, яка бере участь у розгляді справи.

Вказані порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та під час винесення оскарженої постанови відповідачем не спростовані, доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять та відповідачем не надано, а відеозапис, долучений до пояснень третьої особи не містить фіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, показання свідків правопорушення відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надані, посилання на показання свідків в оскарженій постанові відсутні.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім оскарженої позивачем постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР України. Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль в розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю.

На підставі викладеного, враховуючи, що доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, згідно ст.ст.8, 9, 62 Конституції України та керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Київ старшого лейтенанта поліції Проценко Євгена Вікторовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову серії ЕАК №2022771 від 25 січня 2020 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Проценко Євгеном Вікторовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у м. Київ старший лейтенант поліції Проценко Євген Вікторович, адреса: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03151, м. Київ, вул.. Народного ополчення, 9

Суддя О.М. Борєйко