Справа № 480/5062/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
11 серпня 2020 р. Справа № 480/5062/20
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Шлях" про тимчасове припинення виробництва,-
В С Т А Н О В И В:
Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Так, відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Із позову вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, однак, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.
При цьому, позивачем разом з позовною заявою подано до суду заяву про відстрочення сплати судового збору за подання даного позову до закінчення карантину, вмотивовану тим, що Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України та здійснює свої платежі відповідно до кошторисних призначень та наразі обмежене у можливості своєчасно сплатити судовий збір. Згідно рішення про тимчасове припинення виробництва та/або обігу харчових продуктів від 23.07.2020 №24 відповідача було зобов`язано тимчасово припинити виробництво та/або обіг харчових продуктів на 10 робочих днів з 23.07.2020 по 06.08.2020 включно. Тому позивач обмежений в часі і не має можливості пред`явити даний позов пізніше, в зв`язку з чим змушений звернутись з даною заявою до суду.
Перевіривши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Також, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Проте, позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження неможливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви.
Щодо посилання позивача на неможливість вчасно сплатити судовий збір за подання даного позову з обставин, що позивач є бюджетною установою, суд зазначає наступне.
Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
За приписами пункту 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 у разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).
Крім іншого, в цьому ж пункті зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору, щодо порядку виділення коштів для сплати судового збору та погодження сплати тощо не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору. Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Крім того, також суд зазначає, що виходячи зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір", відстрочення сплати судового збору передбачено лише для фізичних осіб.
Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, якою з 1 серпня до 31 серпня 2020 року на усій території продовжено карантин, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено, яким саме чином впровадження на всій території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зумовило неможливість сплатити позивачем судовий збір за подання даного позову.
Відтак, доводи позивача, якими обґрунтовано заяву про відстрочення сплати судового збору, не передбачені Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про судовий збір" як підстави для відстрочення сплати судового збору, що унеможливлює задоволення вказаної заяви.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Так, статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IX у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.
Згідно п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00грн).
Отже, позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 2102,00грн. за подання даної позовної заяви.
Також, у відповідності до вимог п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема: відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Однак, всупереч вказаній нормі, позивач не зазначив відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. ст. 132, 133, 160, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Шлях" про тимчасове припинення виробництва - залишити без руху.
Недоліки позовної заяви позивачем можуть бути усунені у семиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду:
- заяви із зазначенням в ній відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
- оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2102,00грн., який необхідно перерахувати за наступними реквізитами:
Отримувач коштів: Сумська міська отг22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970593
Банк отримувача Казначейство України
Код банку отримувача (МФО) 899998
Код класифікації доходів бюджету 22030101
Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України; Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Сумський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).
У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко