Справа № 757/15355/19-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

розглянувши справу в порядку спрощеного провадження за позовом за позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції Попенко Євгенія Івановича про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019р. звернувся суду з позовом до Інспектора поліції Попенко Євгенія Івановича про скасування постанови за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.03.2019р. Вказує що обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки правил дорожнього руху не порушував п.3.2 ПДР. Тому постанову вважає незаконною та підлягає скасуванню. Було порушено його право на правову допомогу та захист, право давати пояснення, заявляти клопотання . При розгляді справи було застосовано спрощений підхід , зміст постанови не відповідає вимогам ст..283 КУпАП. Тому просить скасувати постанову серії ЕАВ №994813 від 17.03.2019р. про притягнення його до адміністративної відповідальностіу вигляді штрафу в розмірі 510 грн., закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Просив розглядати у відсутність, позов підтримав.

Представник відповідачів відзив не надав.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.06.2019р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №994813 від 17.03.2019р., о 15 год. 06 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем на вул..Хрещатик в м.Києві при наближенні ТЗ з увімкненими проблискованими маячками синього та червоно кольору , не зупинився у правому краю проїзної частини, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив п.3.2 Правила дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( ненадання переваги в русі ТЗ поліції , що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями) за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 3 ст 122 КУпАП. внаслідок чого відповідачем складена вказана постанова, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 510 грн.

Згідно ч. 5 Розділу ІV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

При оцінці правомірності дій відповідача, суд враховує наступне:

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частинами 2,3 ст. 79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

Згідно ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Відповідач у справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, , суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 17.03.2019року. Судом не встановлено, що у діях, які відповідачем кваліфіковані за ч. 3 ст. 122 КУпАП вбачається склад правопорушення.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тобто вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена за відсутності будь-яких доказів вчинення особою правопорушення.

В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. Крім того в оскаржуваній постанові не вказано транспортний засіб , яким керував позивач. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення Позивачем порушень вимог ПДР України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог в частині скасування Постанови серії ЕАВ №994813 від 17.03.2019р., у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно позивача.

Разом з тим, вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки таке питання вирішується за правилами, встановленими КУпАП та відповідно до КАС України не відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції під час розгляду ним адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 72, 77, 244-246, 257-262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора поліції Попенко Євгенія Івановича про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову серії ЕАВ №994813 від 17.03.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень скасувати.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Суддя Остапчук Т.В.