Справа № 160/5627/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 серпня 2020 року Справа № 160/5627/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Шурпіновій К.О.

за участю представників:

позивача Петрикова В.А., Шклярука Д.С.

відповідача 1, 2 Богомол О.М.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі № 160/5627/20 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 25.05.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Дніпропетровської області, Офісу Генерального прокурора про:

- визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії № 2 від 09.04.2020 № 203 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора», прийняте відносно ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу № 379к від 30.04.2020 за підписом прокурора Дніпропетровської області О. Панченко про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави у суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку вона займала в органах прокуратури з 14.05.2020;

- стягнення з прокуратури Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 8 206,80 грн.

2. Ухвалою суду від 01.06.2020:

- прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі;

- призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 30.06.2020;

- залучено у якості відповідача Другу кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01601);

- встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті спору;

- витребувано від Офісу Генерального прокурора та Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (кожного окремо): документи на підтвердження змін щодо проведення атестації Кадровою комісією № 2, а не Кадровою комісією № 1;

- витребувано від Прокуратури Дніпропетровської області: докази на проведення реорганізації, як підставу звільнення (стаття 51 Закону України «Про прокуратуру»); довідку про заробітну плату позивача за два останні місяці (повні) перед його звільненням (розрахунок заробітної плати за кожен місяць окремо), з урахуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

3. 30.06.2020 до суду надійшло клопотання представника Офісу Генерального прокурора про відкладення розгляду справи.

4. У підготовче засідання 30.06.2020 прибули представники позивача та представник прокуратури Дніпропетровської області, судом відкладено розгляд справи до 21.07.2020.

5. 01.07.2020 надійшов відзив на позовну заяву прокуратури Дніпропетровської області.

6. 15.07.2020 представником позивача надана відповідь на відзив та клопотання про зупинення провадження у справі.

7. 21.07.2020 від представника прокуратури Дніпропетровської області надійшли пояснення з приводу звільнення позивача під час перебування у щорічній відпустці.

8. 21.07.2020 у підготовче засідання прибули представники позивача та представник прокуратури Дніпропетровської області, з метою направлення Офісу Генерального прокурора примірника клопотання про зупинення провадження, підготовки правової позиції щодо клопотання про зупинення провадження представником прокуратури області, складення заперечень та надання додаткових доказів, судом оголошено перерву до 06.08.2020.

9. 22.07.2020 надійшов відзив на позовну заяву Офісу Генерального прокурора із витребуваними доказами.

10. 29.07.2020 від прокуратури Дніпропетровської області надійшли заперечення, у тому числі щодо зупинення провадження у справі.

11. 31.07.2020 представником позивача надана відповідь на відзив.

12. 06.08.2020 від Офісу Генерального прокурора надійшли пояснення щодо проведення атестування Першою кадровою комісією та прийняття оскаржуваного рішення Другою кадровою комісією.

13. 06.08.2020 у судове засідання прибули представники сторін, які підтримали правові позиції щодо зупинення провадження у справі.

ІІ. ЗАЯВЛЕНІ ПІДСТАВИ ЗУПИНЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ

14. Представник позивача адвокат Д.С. Шклярук заявив клопотання про зупинення провадження у справі № 160/5627/20 до вирішення в порядку конституційного провадження справи № 1-4/2020 (116/20) за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами).

15. В обґрунтування клопотання зазначено, що предметом заявленого спору є правомірність прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування та наказу про звільнення позивача з посади за результатами такого тестування.

16. Оскільки суд, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, перевіряє чи діяв відповідач у порядку і спосіб, що передбачені законами та Конституцією України та чи не допущено несправедливої дискримінації, а Конституційним Судом України 14.05.2020 у справі № 1-4/2020 (116/20) відкрито конституційне провадження за конституційним поданням та здійснюється підготовка справи до розгляду на пленарному засіданні Великої Палати Конституційного Суду України, представник позивача вбачає наявними підстави для зупинення провадження.

17. Пов`язаність справ представник позивача обґрунтовує тим, що предметом конституційного подання, прийнятого до розгляду Конституційним Судом України, є перевірка відповідності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами) положенням статей 8, 9, 19, 22, 24, 43, 64, 92, 106, 131-1 Конституції України.

18. Недотриманням відповідачами положень статей 8, 9, 19, 22, 24, 43, 64, 92, 131-1 Конституції України під час проходження позивачем на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, атестації відповідно до Порядку, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, зі змінами, внесеними наказом Генерального прокурора № 102 від 19.02.2020, - обґрунтовано заявлені позовні вимоги.

19. За поясненням заявника, порушенням передусім згаданих положень Конституції України у пред`явленому позові обґрунтовується невідповідність дій відповідачів принципам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України (безпосередні посилання на норми Конституції: сторінки 5-7, 12, 14-17 позовної заяви).

20. Відкриття конституційного провадження у справі № 1-4/2020 (116/20) за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами) має принципове значення, оскільки майбутнє рішення Конституційного Суду України істотно вплине на з`ясування обставин, які мають бути встановлені у цій адміністративній справі.

21. Крім того, результати розгляду в порядку конституційного провадження вищевказаного конституційного подання можуть потягти за собою доцільність фактичного уточнення підстав позову, які позивач відповідно до статті 47 КАС України має право змінити шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання, та, як наслідок - необхідність подання іншими учасниками процесу заяв по суті справи та з процесуальних питань.

22. Виходячи із завдань підготовчого провадження у справі, зважаючи на завдання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спору у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з огляду на те, що фактичні обставини даної справи є такими, що прямо пов`язані з питаннями відповідності Конституції України положень Закону України № 113-ІХ від 19.09.2019, дотримання розумності процесуальних строків можливе шляхом зупинення провадження у справі у підготовчому засіданні.

23. Враховуючи основне обґрунтування доводів пред`явленого ОСОБА_1 позову, рішення Конституційного Суду України матиме істотне значення для вирішення даної справи, адже іншим чином в теперішній час неможливо встановити та оцінити всі факти та обставини, які є предметом судового розгляду.

24. Таким чином, наразі розгляд даної справи є об`єктивно неможливим до вирішення справи № 1-4/2020 (116/20), що розглядається в порядку конституційного провадження.

ІІІ. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ

25. Представник відповідачів проти зупинення провадження у справі заперечив, із посиланням на пункт 3 частини першої статті 236 КАС України зазначив, що під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

26. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

27. Зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадку, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акту, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи.

28. В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акту не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

29. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі № 826/25204/15 (постанова від 12.12.2019).

30. Для вирішення питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, необхідно проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинам, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову.

31. Також слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

32. Крім того, зупинення провадження в справі спрямоване також на те, щоб обставини, що об`єктивно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства у певній справі і мають об`єктивний характер, не були такими, що тягнуть за собою порушення строків розгляду справи, встановлених КАС України.

33. Враховуючи вищевикладене, відсутні передбачені чинним процесуальним законодавством підстави для зупинення провадження у справі № 160/5627/20 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20).

34. Окрім того, у заперечення проти позову наведено доводи, згідно із якими заявник у спірних правовідносинах знаходився у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності не міг не усвідомлювати юридичних наслідків непроходження атестації для переведення в обласну прокуратуру.

35. Посадові особи повинні усвідомлювати публічний характер своєї діяльності та миритися із певними обмеженнями чи втручанням в окремі права.

36. Крім того, статтею 1 Конвенцією Міжнародної Організації Праці № 11 про дискримінацію в галузі права та занять 1958 року встановлено, що будь-яке розрізнення, недопущення або перевага відносно певної роботи, що ґрунтується на її специфічних вимогах, дискримінацією не вважається.

37. Також при вирішенні порушеного питання необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, який у рішенні від 07.07.2004 у справі № 1-14/2004 зазначив, що конституційний принцип рівності не виключає можливості законодавця при регулюванні трудових відносин встановлювати певні відмінності у правовому статусі осіб, які належать до різних за родом і умовами діяльності категорій, у тому числі вводити особливі правила, що стосуються підстав і умов заміщення окремих посад, якщо цього потребує характер професійної діяльності.

ІV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ

38. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

39. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).

40. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України (частина четверта статті 7 КАС України).

41. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (частина четверта статті 6 КАС України).

42. Статтею 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) визначені загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

43. Пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

44. Статтею 60 Закону № 1697-VII визначено порядок та підстави звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

45. Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо:

1) прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п`ятнадцяти днів;

2) в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення;

3) прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

46. Дію статті 60 Закону № 1697-VII зупинено до 01.09.2021 абзацом четвертим пункту 2 розділу II Закону № 113-IX.

47. Пунктом 21 розділу І Закону № 113-ІХ внесено зміни до Закону № 1697-VII, а пунктом 2 розділу ІІ також зупинено до 01.09.2021 дію низки статей та окремих положень Закону № 1697-VII.

48. Пунктами Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, зокрема, встановлено:

- пункт 6: з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- пункт 7: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом;

- пункт 9: атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором;

- пункт 17: кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється;

- пункт 19: перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту:

- пункт 22:

-- установити, що тимчасово, до 1 вересня 2021 року: порядок проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора затверджується Генеральним прокурором; порядок ведення обліку даних про кількість посад прокурорів, у тому числі вакантних та тимчасово вакантних, затверджується Генеральним прокурором;

-- звільнення прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури здійснюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором.

49. Статус Конституційного Суду України визначено статтею 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII), відповідно до якої Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

50. Відповідно до статі 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

51. До повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України (стаття 150 Конституції України).

52. Відповідно до частини першої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

53. Частиною другою статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

54. Відповідно до частини третьої статті 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

55. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (стаття 91 Закону № 2136-VIII).

V. ОЦІНКА СУДУ

56. Надаючи оцінку доводам сторін щодо наявності підстав зупинення провадження у справі, суд виходить із аналізу можливих наслідків ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду конституційної справи, їх взаємозв`язку із спірними правовідносинам, та підставами позову.

57. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ) прийнятий з метою перезавантаження та оптимізації організаційної структури органів прокуратури у відповідності до стратегічних напрямів діяльності та вимог суспільства, докорінної зміни стандартів органів прокуратури.

58. У заявленому спорі:

- позивач звільнена з посади прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 14.05.2020 (у зв`язку із ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду);

- звільнення відбулось у зв`язку із неуспішним проходженням атестації - набранням 66 балів за результатом тестування (що є менше прохідного балу), у зв`язку із чим позивача не допущено до проходження наступних етапів атестації.

59. В обґрунтування позову, зокрема, зазначено:

- Законом № 1697-VІІ встановлено виключний перелік підстав для звільнення прокурора;

- такі поняття як: атестації, неуспішне проходження атестації, рішення кадрової комісії - Закон № 1697-VІІ не передбачає;

- жодна з прямо визначених статтею 51 Закону № 1697-VІІ підстав звільнення не є такою, що відповідає умовам, за якими звільнено позивача;

- є очевидним, що підстави звільнення позивача не пов`язані із ліквідацією чи реорганізацією прокуратури;

- у разі регламентації питання звільнення прокурора з посади двома законами одночасно - порушується конституційно визначений принцип правової визначеності;

- позивач була призначена на посаду до прийняття Закону № 113-ІХ, отже вказаний закон суттєво звузив права позивача;

- оскаржуване звільнення є дискримінаційним за ознакою правового становища працівника органу прокуратури, яке існувало на час його призначення на посаду;

- дискримінацію позивач вбачає і в визначенні переліку посад діючих прокурорів, які не повинні проходити атестацію, оскільки прокурори мають єдиний статус;

- при прийнятті Закону №113-ІХ Верховною Радою України проігноровано обов`язкове проведення антидискримінаційної експертизи;

- стаття 49-2 КЗпП України, яка діяла до набрання чинності Законом № 113-ІХ, передбачала порядок вивільнення працівників та їх персональне попередження про наступне вивільнення, при цьому гарантувались умови переважного права на залишення на роботі, обов`язок працевлаштування працівника;

- з моменту набрання чинності Законом № 113-ІХ для вузької категорії працівників - прокурорів нівельовано встановлені трудові гарантії та права;

- оскільки позивач є матір`ю двох малолітніх дітей, до моменту набрання чинності Законом № 113-ІХ, відповідно до статті 49-2 КЗпП України, позивач мала перевагу в залишенні на роботі;

- ані ліквідація, ані реорганізація прокуратури Дніпропетровської області не проводиться, відповідний розпорядчий акт не приймався, записи у державні реєстри не вносилися.

60. Згідно відомостей офіційного сайту Конституційного Суду України про розгляд конституційного подання 50 народних депутатів України № 3/116(20) від 18.03.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами): ухвалою колегії суддів Конституційного Суду України відкрито конституційне провадження у справі; здійснюється підготовка справи до розгляду на пленарному засіданні Великої палати Суду (http://www.ccu.gov.ua).

61. При вирішенні заявленого спору по суті суду належить надати оцінку відповідності Конституції України норм Закону № 113-ІХ, у тому числі чи має місце звуження прав; чи наявні дискримінаційні умови; чи звужено трудові права, у тому числі за рахунок виключення процедури персонального попередження про звільнення, обов`язку працевлаштування, прав на переважне залишення на роботі; чи правомірне імперативне повідомлення про майбутнє звільнення перехідними положеннями закону; чи має місце реорганізація внаслідок прийняття Закону № 113-ІХ; чи відповідає Конституції України зупинення дії статті 61 Закону № 1697-VІІ.

62. Процесуальний закон наділяє суд першої інстанції при розгляді справи правом, у разі, якщо суд дійде висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, не застосувати такий закон чи інший правовий акт, а застосувати норми Конституції України як норми прямої дії.

63. Відповідно до процесуальної процедури, у такому випадку суд після постановлення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

64. Однак, процесуальний закон не встановлює для суду процедуру та порядок ухвалення рішення у справі у разі, якщо питання конституційності закону або окремих його положень вже є предметом конституційного контролю, оскільки фактично існуватиме конкуренція правових висновків, у якій суд першої інстанції, очевидно, не може займати переважну позицію.

65. Спеціальною умовою, яка визначає відсутність у суду підстав для зупинення провадження до вирішення конституційним судом іншої справи, є випадок, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

66. В такому випадку суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи, та, відповідно, не матиме підстав для зупинення провадження у справі.

67. Оцінка обставин (фактів) у цій справі пов`язана не з констатацією судом у рішенні чи відбулись певні юридичні факти, а із застосуванням норм Конституції України, Закону № 1697-VІІ та Закону № 113-ІХ при оцінці доводів сторін.

68. Таким чином, суд зазначає про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, з огляду на заявлені підстави позову та заперечення проти нього.

69. Вирішуючи заявлене клопотання, суд також аналізує судову практику у спорах про звільнення осіб на підставі Закону України «Про очищення влади», зокрема, фактично існує дві категорії позивачів у справах про визнання протиправним звільнення та поновлення на посаді, щодо яких 1) визнано правомірним звільнення з підстав чинності нормами такого Закону, і після прийняття рішення з цього приводу ЄСПЛ, щодо яких 2) визнано неправомірним звільнення з підстав протиправності і дискримінаційності норм такого Закону. У справах, в яких задоволені клопотання про зупинення провадження до прийняття рішення Конституційним Судом України, позивачі, хоч і на підставі рішення ЄСПЛ, отримали судовий захист. В протилежному випадку, швидкий розгляд справ у судах всіх інстанції призвів до відмови у відновленні трудових прав.

70. У інших судових справах, в яких у подальшому норми права, застосовані судами, визнано неконституційними, позивачі опинились у ситуації правової невизначеності у зв`язку із неможливістю реалізації права перегляду судового рішення за виключними обставинами в порядку пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, про що свідчить, наприклад, ухвала Великої Палати Верховного Суду 25.03.2020 у справі № 808/1628/18.

71. Про вказане правозастосування, відповідно до якого Рішення Конституційного Суду України не може вплинути на певні спірні правовідносини, оскільки такі правовідносини виникли до прийняття такого Рішення, а також, оскільки в Рішенні відсутні положення, які б поширювали дію вказаного рішення Конституційного Суду України на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, свідчить судова практика (постанови Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 804/3790/17, від 05.12.2019 у справі № 825/1022/17, від 17.12.2019 у справі № 808/2492/18).

72. 14.05.2020 ухвалою Верховного Суду у справі № 808/1628/18 суд касаційної інстанції, ставлячи на меті формування єдиної правозастосовчої практики, вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, викладеного в судових рішеннях, раніше ухвалених Касаційним адміністративним судом у складі колегій суддів з інших палат, у зв`язку із чим вирішив справу № 808/1628/18 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

73. На момент вирішення питання про наявність підстав зупинення провадження у цій справі, об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 808/1628/18 остаточне рішення не прийнято.

74. Таким чином, суд не може зазначити про можливість позивача реалізації права на ефективне поновлення прав через можливість повторного розгляду цієї справи, під час якого суд, зважаючи на позитивне рішення Конституційного Суду України, повинен переглянути судове рішення, яке ґрунтувалося на неконституційних положеннях закону, відповідно до закону, який узгоджується з Конституцією (або без застосування закону, який з Конституцією не узгоджується), та на основі юридичної позиції Конституційного Суду України.

75. Конституційною гарантією є право на відшкодування державою у встановленому законом порядку матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними (стаття 152 Конституції України).

76. Однак, на думку суду, вищевказана конституційна гарантія не забезпечує ефективний спосіб захисту права у справах про звільнення, а саме відновлення правового стану особи до моменту порушення права, за захистом якого особа звернулась до суду.

77. Оскільки Конституційним Судом України відповідне рішення щодо неконституційності Закону № 113-ІХ не постановлено, відмова у зупиненні провадження за ініціативою представника позивача та ухвалення рішення суду у цій справі, з огляду на підстави позову, не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

78. Статтями 95 та 97 Закону № 2136-VIII визначено право Конституційного Суду України роз`яснити порядок виконання рішення, а також встановити у рішенні порядок і строки його виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення.

79. Таким чином, постановлення Конституційним Судом України рішення у вищевказаному конституційному проваджені може супроводжуватись встановленням порядку виконання такого рішення, з огляду на необхідність врегулювання значної кількості правовідносин. Наприклад, Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 у справі 1-5/2018(746/15), визнавши неконституційними окремі положення Закону, встановив які норми права та в якій редакції підлягають застосуванню.

80. Надаючи оцінку доводам відповідача, що підстави зупинення не мають тягнути порушення строків розгляду справи, встановлених КАС України, суд виходить із того, порушене питання розглядається за ініціативою позивача, який є ініціатором судового процесу та який у заявлений спосіб реалізує процесуальні права, самостійно обирає спосіб правового захисту.

81. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання.

82. Керуючись статтями 236, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі № 160/5627/20 - задовольнити.

2. Зупинити провадження в адміністративній справі № 160/5627/20 до вирішення в порядку конституційного провадження справи № 1-4/2020 (116/20) за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами).

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Повний текст ухвали складений 10.08.2020.

Суддя І.О. Верба