Справа № 480/2234/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2020 р. справа № 480/2234/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Демченко К.І.
представника позивача - Тарасова А.Г.
представника відповідача - Савченко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2234/20 за позовом Управління поліції охорони в Сумській області до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Державної податкової служби у Сумській області направило до суду відзив на позов, у якому зазначає, що Управління поліції охорони в Сумській області в порушення вимог Податкового кодексу України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, не перераховувало до бюджету податок на доходи фізичних осіб, утриманий із суми грошового забезпечення поліцейських, а самостійно виплачувало утримані у вигляді податку суми поліцейським. Отже, податковим органом правомірно позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 11 737 022,82 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 8 582 321,50 грн. за несплату податку у періоді, що перевірявся.
Ухвалою суду від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою від 04.06.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача Тарасов А.Г. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Савченко С.І. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Управління поліції охорони в Сумській області щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.11.2015 по 30.09.2019, за результатами якої складено акт від 18.11.2019 № 250/18-28-33- 04/40108871/38.
Згідно висновків акту перевірки позивачем, в порушення вимог п. 31.3 ст. 31, п. 33.1 ст. 33, п. 54.2 ст. 54, пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, утриманий Управлінням поліції охорони в Сумській області податок на доходи фізичних осіб із суми грошового забезпечення поліцейських, до бюджету не перераховувався, а спрямовувався на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Не погодившись з такою позицією податкового органу, Управління поліції охорони в Сумській області звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що суть даного спору полягає у правомірності неперерахування позивачем до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб (поліцейських) та самостійна виплата утриманих сум вказаним особам у вигляді компенсації втрат за утриманий з них податок з доходів фізичних осіб.
Питання сплати податків врегульовані Податковим кодексом України та Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі по тексту Порядок №44).
Поняття податку визначене пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), згідно якого податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Тобто, в даному випадку, податком з доходів фізичних осіб (поліцейських) є кошти, які не лише утримані з доходів поліцейських, а й перераховані до відповідного бюджету.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з Кодексом.
Пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Кодексом.
Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV Кодексу.
Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України.
Так, згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.
Пунктом 164.2 статті 164 ПК України визначено доходи, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, крім зазначених у статті 165 Кодексу.
Статтею 165 ПК України встановлено вичерпний перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Суми грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, у переліку, визначеному статтею 165 Податкового кодексу України, не зазначені, а тому, оподатковуються на загальних підставах відповідно до підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначений статтею 168 Податкового кодексу України.
Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.
Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Згідно з підпунктом 168.4.1 пункту 168.4 статті 168 ПК України податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.
Підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України встановлено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
За приписами пункту четвертого частини третьої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція охорони є однією зі складових частин системи Національної поліції України.
Згідно з пунктом 5 розділу І Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 № 577 (далі - Інструкція), персоналом поліції охорони є поліцейські та працівники поліції охорони (основні виконавці), які безпосередньо задіяні для виконання заходів охорони за укладеними договорами.
Грошове забезпечення поліцейських та оплата праці працівників поліції охорони здійснюються відповідно до чинного законодавства України (п. 14 розділу І Інструкції).
Підпунктом 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат державою компенсації частини лізингових платежів у разі забезпечення поліцейського житлом на умовах фінансового лізингу, а також гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.
При цьому виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п. 4 Порядку № 44).
Пунктом 6 Порядку № 44 передбачено, що територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Зміст зазначеного пункту Порядку № 44 однозначно свідчить про необхідність перерахування сум податку з доходів поліцейських до державного бюджету з послідуючим отриманням готівки в Державному казначействі та установах банків для виплати компенсації за сплачений податок з доходів фізичних осіб.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що Управління поліції охорони в Сумській області, як податковий агент, під час нарахування (виплати) доходу у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат на користь поліцейського, зобов`язано утримати податок на доходи фізичних осіб та перерахувати його до бюджету, після чого в територіальному органі Державного казначейства та установах банків отримати готівку для виплати поліцейським грошового забезпечення і грошової компенсації за сплачений податок з доходів фізичних осіб.
Проте, Управління поліції охорони в Сумській області протягом періоду, що перевірявся, не перераховувало до бюджету податок на доходи фізичних осіб, утриманий із суми грошового забезпечення поліцейських, а самостійно виплачувало утримані у вигляді податку суми поліцейським, як компенсацію за нібито сплачений податок на доходи фізичних осіб.
Такі дії позивача є порушенням вимог п. 31.3 ст. 31, п. 33.1 ст. 33, п. 54.2 ст. 54, пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.
Посилання представника Управління поліції охорони в Сумській області на судову практику при вирішенні аналогічних спорів, у тому числі на Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.10.2008 (касаційне провадження № К-5941/07), згідно якої рішення приймалися на користь територіальних органів Державної служби охорони, є помилковими з огляду на таке.
Як вбачається з вказаних рішень судів, у періоди, що перевірялися податковим органом, спірні правовідносини регулювалися не Податковим кодексом України, а Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» у відповідних редакціях, та Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
При цьому, діюча на той час редакція Порядку №44 передбачала, що податок з доходів фізичних осіб, утриманий з грошового забезпечення, не перераховується на єдиний казначейський рахунок державного бюджету (п.4).
Крім того, згідно пункту 10 Порядку № 44 територіальні органи територіальні органи Державного казначейства та установи банків за платіжними документами провадять видачу податковим агентам готівки для здійснення виплат грошового забезпечення без сплати (перерахування) податку з доходів фізичних осіб до державного бюджету.
Отже, чинним на той час законодавством було чітко визначено, що суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими, до державного бюджету не перераховуються, що у свою чергу слугувало підставами для винесення судових рішень на користь позивачів в аналогічних правовідносинах.
В той же час, діючим на момент перевірки позивача законодавством та підзаконними нормативними актами встановлений обов`язок позивача перерахувати до державного бюджету суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими.
Слід також зауважити, що положення пункту 168.5 статті 168 ПК України про спрямування сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення поліцейських, виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів поліцейських, не означає неперерахування утриманих з них сум податку до державного бюджету.
Відповідно до підпункту 171.1 пункту 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 10.08.2020.