Справа № 320/3496/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року справа №320/3496/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування прийнятого відповідачем рішення від 26.12.2019 №4843-87-VII"Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірним рішенням Акціонерному товариству "Оператор газорозподільчої системи "Київоблгаз" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, площею 0,0438 га від загальної площі 0,4573 га з кадастровим номером :06:011:0011 для права на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту (газопроводу середнього тиску), яка перебуває в користуванні громадянина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, оскільки газопровід середнього тиску, який розміщений на земельній ділянці, переданій в оренду ФОП ОСОБА_1 , був прокладений ТОВ "Примат" без будь-яких погоджень з Білоцерківською міською радою та іншими уповноваженими органами та без відведення земельної ділянки для таких цілей, у зв`язку з чим такий газопровід вважається об`єктом самочинного будівництва, обслуговування якого не може визначатися в якості мети отримання земельного сервітуту.

Крім того, позивач наголосив на відсутності договору про встановлення сервітуту, у той час як у договорі оренди землі від 05.11.2019 №46, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та Білоцерківською міською радою Київської області, відсутні положення про обтяження земельної ділянки. Позивач стверджує, що йому не було повідомлено про прийняття спірного рішення, яке, до того ж, неможливо буде реалізувати без внесення змін до рішення Білоцерківської міської ради від 29.08.2019 №4210-75-УІІ про надання позивачеві земельної ділянки в оренду, а також до укладеного на підставі цього рішення відповідного договору оренди.

Також позивач звернув увагу на те, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" є юридичною особою, метою діяльності якої є отримання прибутку, у той час як правова природа сервітуту не передбачає можливості сервітуарія здійснювати підприємницьку діяльність на земельній ділянці, яку він використовує.

Позивач зазначає, що обстеження, оцінка та паспортизація технічного стану газопроводу середнього тиску, розташованого на орендованій ФОП ОСОБА_1 земельній ділянці, не проводилися, а сам газопровід наразі перебуває у жахливому аварійному стані, чим викликає небезпеку для позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

Відповідач заперечує проти задоволення вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та у відзиві на позовну заяву зазначив, що передана позивачеві у тимчасове платне користування (оренду) земельна ділянка з кадастровим номером :06:011:0011 була сформована ще у 2006 році на попереднього землекористувача - ФОП ОСОБА_2 , який у подальшому відчужив її позивачу. При цьому, відповідач звернув увагу на те, що обмеження у використанні цієї земельної ділянки були встановлені ще для попереднього землекористувача та є обов`язковими і для Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що безпосередньо вказано у пункті 23 договору оренди землі. Білоцерківська міська рада зауважила, що про наявність обмежень у використанні земельної ділянки у вигляді існуючого газопроводу було зазначено у висновку управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 09.09.2016 №15/52, який є невід`ємною частиною проекту землеустрою.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" у поясненнях по справі зазначило, що у 2008 році відповідно до проектної документації для газопостачання ТОВ фірма «Гнейс» та ТОВ «Примат» було прокладено та змонтовано надземний газопровід середнього тиску (на опорах) від ТОВ «Фармацевтичний завод «Біофарма», далі по земельній ділянці по вАДРЕСА_1, що належить Білоцерківській міській раді, до нежитлових приміщень по вул. Київська, 117 (ТОВ фірма «Гнейс») та вул. Київська, 117а (ТОВ «Примат»).

Третя особа повідомила, що між АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" та ТОВ «Примат» укладено договір на експлуатацію складових газорозподільної системи та підписано акт розмежування балансової належності газових мереж та споруд на них і експлуатаційної відповідальності сторін, проте виконанню своїх обов`язків за цим договором перешкоджає систематичний недопуск позивачем працівників третьої особи до цього газопроводу, що і стало підставою для звернення до Білоцерківської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз". Враховуючи наведене, третя особа вважає, що спірне рішення було прийнято відповідачем правомірно, а тому заперечує проти позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2020.

У судове засідання, призначене на 02.07.2020, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

28.05.2020 на адресу суд від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у порядку письмового провадження.

01.07.2020 під представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

Однак, суд вважає, що відпустка представника учасника процесу не є передумовою для відкладення розгляду справи або оголошення перерви, оскільки наведена обставина не позбавляє третю особу можливості направити іншого представника для участі у судовому процесі. До того ж суд враховує, що представником третьої особи не були надані докази його перебування у відпустці, а також звертає увагу на те, що представник третьої особи жодного разу не брав участь у судових засіданнях у цій справі (ані у приміщенні суду, ані за його межами в режимі відеоконференції), подаючи при цьому до суду клопотання про відкладення розгляду справи, що було розцінено судом в якості зловживання процесуальними правами ухвалою від 25.06.2020.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання позивача та неявку відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, усною ухвалою суду від 02.07.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 13.06.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.34-37) та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02№403545 (а.с.38).

12.07.2019 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №3651 та посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчуком А.В., за умовами якого продавець зобов`язався передати, а покупець прийняти у власність майно вузла бетонних виробів: підземну галерею ДС-117, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 договору визначено, що майно, зазначене у п.1 договору, розташоване на орендованій земельній ділянці комунальної власності, площею 0,4573 га (кадастровий номер :06:011:0011), згідно договору оренди землі №09, укладеного між Білоцерківською міською радою та ОСОБА_2 10.02.2017 (а.с.15).

Рішенням Білоцерківської міської ради від 29.08.2019 №4210-75-VII передано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку комунальної власності, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.04.2014 №6571967, з цільовим призначенням « 11.02. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (вид використання - для розміщення, експлуатації та обслуговування виробничих та складських приміщень)», площею 0,4573 га, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років. Кадастровий номер: 0:06:011:0011(а.с.22).

На виконання вказаного рішення 05.11.2019 між Білоцерківською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди землі №46, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування земельну ділянку з цільовим призначенням « 11.02.Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (вид використання - для розміщення, експлуатації та обслуговування виробничих та складських приміщень)», з кадастровим номером :06:011:0011, площею 0,4573 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Пунктом 8 договору визначено, що договір укладено стоком на 5 років.

Відповідно до пункту 38 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладених з моменту його нотаріального посвідчення (а.с.16-17).

Також між сторонами були погоджені наступні додатки до договору: розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена на листопад 2019 року (Додаток 1), схема розміщення земельної ділянки (Додаток 2), кадастровий план земельної ділянки (Додаток 3), витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (Додаток 4).

На підставі вказаного договору 15.11.2019 державним реєстратором Білоцерківської міської ради Київської області Матушевич Оленою Василівною було прийнято рішення №49691103 про державну реєстрацію за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :06:011:0011), площею 0,4573, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.23).

Рішенням Білоцерківської міської ради від 26.12.2019 №4843-87-VII Акціонерному товариству "Оператор газорозподільчої системи "Київоблгаз" надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту площею 0,0438 га від загальної площі 0,4573 га з кадастровим номером :06:011:0011 для права на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту (газопроводу середнього тиску), яка перебуває в користуванні громадянина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква (а.с.14).

Копія вказаного рішення була направлена позивачу Білоцерківським відділенням АТ "Київоблгаз" листом від 11.02.2020 №810-СП-2132-0220 (а.с.72).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою-другою статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України визначені способи встановлення сервітуту. Так, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 402 Цивільного кодексу України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Згідно з положеннями статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 Земельного кодексу України обумовлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, на право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту.

Згідно зі статтею 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами першою - четвертої статті 101 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Як було вказано вище, спірним рішенням Білоцерківська міська рада надала Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз". При цьому в якості правових підстав для прийняття цього рішення відповідач зазначив, зокрема, статті 12, 79-1, 98-102, 122, 123 Земельного кодексу України, статтю 55-1 Закону України «Про землеустрій».

Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною другою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Одним із видів такої документації є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту (п. «ї» ч.2 ст. 25 Закону).

Статтею 55-1 вказаного Закону визначено, що встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що наданню особі дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту, має передувати факт виникнення у такої особи права сервітуту, на реалізацію якого і складається технічна документація.

При цьому, суд зауважує, що у випадку сервітуту щодо частини земельної ділянки її формування задля виникнення об`єкта цивільних прав не є обов`язковим, що випливає з частини дев`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України, якою визначено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Суд зазначає, що спірне рішення було прийнято за результатом розгляду заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" від 21.11.2019 №6027, у якій третя особа просила надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:011:0011 під розташований на земельній ділянці газопровід середнього тиску, площею 0,0438 га (а.с.158).

До вказаної заяви товариством були додані такі документи: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"(а.с.162); довіреність начальника Білоцерківського відділення АТ "Київоблгаз" Савельєва Ігоря Володимировича (а.с.163); Статут Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"(а.с.164-186); схема наземного газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.187).

Проте, в матеріалах справи відсутні документи, які відповідно до статті 100 Земельного кодексу України та статті 402 Цивільного кодексу України підтверджують виникнення у Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" права земельного сервітуту (договір, закон, заповіт або рішення суду).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для надання Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частин земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту.

Таким чином, прийнявши спірне рішення, відповідач надав дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту, особі, у якої відсутнє право на встановлення сервітуту, що свідчить про протиправний характер спірного рішення.

Надаючи оцінку твердженням позивача про відсутність будь-яких обмежень (обтяжень) у використанні земельної ділянки, суд зазначає, що в пункті 23 договору оренди сторонами було обумовлено, що на орендовану земельну ділянку встановлені такі обтяження: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, з дотриманням обов`язків землекористувача згідно ст.96 Земельного кодексу України; дотримання режиму використання земель для охоронних і санітарно-захисних існуючих на земельній ділянці інженерних мереж.

Суд звертає увагу на те, що позивач прийняв у строкове платне користування вже сформовану земельну ділянку, у зв`язку з чим проект землеустрою з відведення цієї ділянки ним не складався. Натомість, під час формування земельної ділянки з кадастровим номером :06:011:0011 попереднім землекористувачем - ОСОБА_2 , про наявність обмеження у її використанні у вигляді існуючого газопроводу було вказано у висновку управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 09.09.2016 №15/52. При цьому, згідно з листом управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 09.09.2016 №15/53, проект землеустрою був погоджений управлінням за умови виконання наявних обмежень на використання ділянки відповідно до висновку управління від 09.09.2016 №15/52.

Відповідно до частини першої та другої статті 110 Земельного кодексу України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.

Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно з частиною п`ятою статті 111 Земельного кодексу України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Частиною четвертою цієї ж статті закріплено, що обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Згідно з частиною першою статті 193 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно з наявним у матеріалах справи Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :06:011:0011 від 15.10.2019 відомості про обмеження у використанні цієї земельної ділянки не зареєстровані.

У зв`язку з цим суд погоджується з твердженнями позивача про те, що будь-які обмеження у використанні земельної ділянки з кадастровим номером :06:011:0011 на момент вирішення питання про передачу її в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 були відсутні.

Водночас, суд вважає непереконливими твердження позивача про будівництво наземного газопроводу середнього тиску, частина якого проходить через орендовану позивачем земельну ділянку, без необхідних документів дозвільного характеру. Так, суд звертає увагу на те, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" були надані суду такі документи, які підтверджують будівництво (встановлення та монтаж) цього газопроводу:

- акт про приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання від жовтня 2008 року;

- будівельний паспорт газопроводу;

- робочий проект «Будівництво комплексу автосервісного обслуговування з автозаправочною станцією по вул. Київська, 117-а в м. Біла Церква Київської області. Газопостачання», зокрема, з позитивним висновком експертизи від 10.10.2007 та технічними умовами ВАТ з газопостачання та газифікації «Київоблгаз» від 26.07.2007 №1299-13.

Натомість, наведені документи не спростовують факт неправомірного прийняття відповідачем спірного рішення, а саме: за відсутністю документів, які підтверджують виникнення у АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" права земельного сервітуту.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" від 26.12.2019 №4843-87-VII.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується квитанцією від 15.04.2020 №0.0..1 (а.с.89).

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнуваньсуб`єкта владних повноважень - Білоцерківської міської ради.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради від 26.12.2019 №4843-87-VII"Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз".

3. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківської міської ради (ідентифікаційний код 26373600, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд.15).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.