Справа № 620/3049/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року Чернігів Справа № 620/3049/20

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Баргаміна Н.М. перевіривши матеріали позовної заяви керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації до відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації з позовом до відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати випускникам Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григорія Ващенка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», зобов`язавши відділ освіти Прилуцької районної державної адміністрації нарахувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», та виплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12162 грн. кожному.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частинами першою та другою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

За приписами частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

У позовній заяві прокурор посилається на порушення відділом освіти Прилуцької районної державної адміністрації положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо обов`язку нарахування випускникам навчальних закладів із числа дітей-сиріт одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації керівник Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави з огляду на не здійснення Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації своїх повноважень щодо захисту інтересів соціально незахищеної категорії дітей та не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Згідно частини другої статті 9 вказаного Закону витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»).

Отже, одноразова грошова допомога є соціальною гарантією державної підтримки дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Повноваження щодо виплати зазначеної допомоги державою делеговані навчальним закладам, у яких навчаються конкретні діти - сироти чи діти, позбавлені батьківського піклування.

З урахуванням наведеного, в разі невиплати одноразової грошової допомоги навчальним закладом та/або виплати такої допомоги не у повному обсязі порушуються майнові права дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, тобто певної фізичної особи, а не держави. В такому випадку держава в особі органу, на який покладено делеговані повноваження виплати зазначеної допомоги, відповідає перед кожною особою, права якої порушено.

При цьому захист порушених прав можливий шляхом вирішення спору між випускником навчального закладу із числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, із цим навчальним закладом з приводу визнання протиправними дій, зобов`язання донарахування та виплатити недоотриманої одноразової грошової допомоги, виплата якої гарантована державою.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах мова йде про захист прав конкретних осіб, а саме випускників Богданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григорія Ващенка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а не про інтерес держави, як потребу у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Таким чином, у даному випадку відбулося порушення прав дітей, позбавлених батьківського піклування, які на момент закінчення школи-інтернату були неповнолітніми та повинні були отримати одноразову грошову допомогу за рахунок навчального закладу або відповідної установи, а тому прокурор має право на звернення до суду в інтересах громадянина, а не в інтересах держави, при цьому на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника.

Натомість, заступником прокурора при зверненні до суду не надано доказів повідомлення про це вказаних осіб.

Крім того, заступником прокурора належним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення законних інтересів держави чи загроза такого порушення, лише зазначає про не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати одноразової грошової допомоги, що не створює підстав для такого представництва.

Суд відзначає, що при зверненні з даним позовом, заступник прокурора не довів наявності інтересу держави у спірних правовідносинах, а також наявності підстав для звернення до суду з таким позовом.

Даний правовий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постанові від 04.02.2019 у справі № 812/464/18.

Згідно пункту 7 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи положення пункту 7 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву керівника Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації до відділу освіти Прилуцької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Н.М. Баргаміна