Справа № 160/7132/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/7132/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання: Новошицька О.О.

за участю: позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: Биструшкіна Аліна Романівна ;

представника відповідача: Суріна Олена Сергіївна;

представника відповідача: Кудін Максим Валерійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 (головуючий суддя Голобутовський Р.З., повний текст складено 13.11.2019)

в адміністративній справі № 160/7132/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі-відповідач), просив (а.с. 4-6, 31-33 т. 1):

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №148-д від 22.07.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Позов обґрунтовано тим, що наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №148-д від 22.07.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки згода на переведення на роботу (службу) в іншу місцевість, шляхом визначення робочого місця в іншій місцевості, а саме з міста Нікополь до міста Кривий Ріг позивачем не надавалась, про що зазначалось у зверненні від 10.06.2019 року поясненнях згідно з окремим дорученням № 208-ОД від 12.06.2019 року та поясненнях від 27.06.2019 року на лист №5431-16/04 від 20.06.2019 року Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Про зміну істотних умов служби та їх причини позивача не попереджали. Позивач вказує на те, що у тексті оскаржуваного наказу не міститься жодної інформації щодо факту дисциплінарного проступку начебто вчиненого позивачем, факту недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку або порушення виконавської та трудової дисципліни. Також оскаржуваний наказ не містить жодних відомостей щодо дати, часу дисциплінарного проступку начебто вчиненого позивачем. Крім того, позивач зазначає, що він не був ознайомлений з усіма матеріалами дисциплінарної справи, внаслідок чого був позбавлений можливості вносити зауваження до висновку, клопотання, надавати пояснення та докази.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що при прийнятті Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області наказу від 22.07.2019 року № 148-д «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » відповідно до пункту 12 частини 2 статті 65 та пункту 2 частини 1 статті 66 Закону 889-VIII за прогул державного службовця без поважних причин, відповідач діяв у порядку, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а застосований вид дисциплінарного стягнення в розрізі положень Закону №889-VIII, у повній мірі відповідає дисциплінарному проступку, що був допущений позивачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №148-д від 22.07.2019 року на нього накладено дисциплінарне стягнення за прогул без поважних причин. Вважає, що він не здійснював дисциплінарний проступок, оскільки не давав згоду на переведення на роботу (службу) в іншу місцевість, шляхом визначення робочого місця в іншій місцевості, а саме з міста Нікополь до міста Кривий Ріг. Про зміну істотних умов служби/роботи та їх причини відповідач не попереджав позивача. Вказує, що в тексті наказу №148-д від 22.07.2019 року не міститься жодної інформації щодо факту дисциплінарного проступку, факту недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку або порушення виконавської та трудової дисципліни. Також наказ №148-д від 22.07.2019 року не містить відомостей щодо дати, часу дисциплінарного проступку. Крім того, позивач зазначає, що він не був ознайомлений з усіма матеріалами дисциплінарної справи, внаслідок чого був позбавлений можливості вносити зауваження до висновку, клопотання, надавати пояснення та докази.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності передбачені статтею 65 ЗУ №889-VІІІ. В ході дисциплінарного провадження було встановлено, що позивач був відсутній на робочому місці в м. Кривому Розі. Вважає, що визначення робочого місця позивача в м. Кривий Ріг, не є зміною істотних умов державної служби. Оскільки позивач був відсутній на робочому місці протягом 3-х годин, то до нього правомірно застосовано дисциплінарне стягнення.

Представником позивача та позивачем також подано пояснення, доводи якого зводяться до систематичного порушення прав позивача з боку відповідача (вх. 33897/0 від 24.06.2020); заяву про виклик свідків (вх. № 33896/20 від 24.06.2020, № 33866/20 від 24.06.2020); клопотання про залучення доказів, до якого долучено копію конверта з датою відправлення відповідачем письмового підтвердження наказу № 126 від 07.06.2019 (вх. № 33863/20 від 24.06.2020); пояснення з приводу технічної помилки, відповідно до якого представник позивача зазначає, що позивач не отримував відповіді роботодавця у встановлений законом строк ані у письмовому, ані засобами електронного зв`язку (вх. № 38141/20 від 15.07.2020); клопотання про долучення доказів, до якого долучено копію роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби, щодо переведення державного службовця на роботу в іншу місцевість в межах одного державного органу без зміни його місця розташування № 4805/13-20 від 01.07.2020 (вх. № 38140/20 від 15.07.2020); клопотання про долучення доказів, до якого долучено копію акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16 травня 2019 року о 14 год. 10 хв. на АТ «Нікопольський завод феросплавів» (вх. № 38143/20 від 15.07.2020); заява про допит свідків (вх.№ 38142/20 від 15.07.2020).

Представником відповідача подано наступні документи: клопотання про долучення документів до матеріалів справи, до якого долучено копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 160/9533/19, копію відповіді від 12.06.2019 № 517-16/04, скріншот відправлення відповіді від 12.06.2019 на електронну адресу позивача, копію пояснень представника позивача від 24.06.2020, копію звіту про використання знаків поштової оплати за червень 2019 (доказ направлення відповіді від 12.06.2019 на адресу позивача) (вх. № 37424/20 від 10.07.2020); додаткові пояснення, доводи якого зводяться до правомірних дій відповідача при винесення оскаржуваного наказу (вх. № 40154/20 від 28.07.2020).

Розгляд справи відкладався у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в Україні та карантином.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та поданих поясненнях.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Надали пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях, поданих до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №24-к від 11.06.2015 року позивача призначено на посаду головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління з 11 червня 2015 року.

Також, Наказом Головного управління від 16 жовтня 2015 року №50 «Про визначення робочих місць працівників Головного управління» було визначено робоче місце працівникам відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в тому числі, головному державному інспектору цього ж відділу ОСОБА_1, в службових приміщеннях ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1.

У подальшому, наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21.11.2016 року №388 «Про визначення робочих місць працівників Головного управління» головному державному інспектору ОСОБА_1 (одному із працівників відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління), у зв`язку із службовою необхідністю, було визначено робоче місце в приміщенні ДП «Придніпровський експертно-технічний центр Держпраці» за адресою: м. Нікополь, вул.Електрометалургів, буд. 56.

Службовою запискою від 01.04.2019 року начальник відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Губаренко В.С. повідомив керівника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про недоцільність закріплення робочого місці головного державного інспектора ОСОБА_1. та запропонував визначити йому робоче місце у м. Кривий Ріг, за місцем розташування відділу, з обґрунтуванням службової необхідності.

Заступник начальника Криворізького гірничопромислового правління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - начальник відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Бондар Д.А. та заступник начальника відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Кудін М.В. службовою запискою від 05 червня 2019 року повідомили керівника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про недоцільність закріплення робочого місця головного державного інспектора ОСОБА_1 в м. Нікополь із пропозицією визначити йому робоче місце у м. Кривий Ріг, за місцем розташування відділу, з обґрунтуванням службової необхідності.

10.06.2019 року, під час перебування у службовому відрядженні в м. Кривий Ріг, позивача ознайомлено із наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.06.2019 року № 126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » головному державному інспектору відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_1 у приміщенні Криворізького гірничопромислового управління за адресою м. Кривий Ріг, вул. М. Свитальського, 1К (а.с. 36 т. 1).

Позивач не погодився із вищезазначеним наказом, обґрунтовуючи це тим, що фактично відбулось переведення, шляхом визначення робочого місця в іншій місцевості. При цьому, згода на переведення на роботу (службу) в іншу місцевість, шляхом визначення робочого місця в іншій місцевості, а саме з міста Нікополь в місто Кривий Ріг позивачем не надавалась, про що зазначалось в зверненні від 10.06.2019 року, поясненнях згідно з окремим дорученням №208-ОД від 12.06.2019 року та поясненнях від 27.06.2019 року на лист Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Про зміну істотних умов державної служби та її причини позивача також не повідомляли.

Згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Катченка В.Є. від 05.07.2019 року № 129-д «Про дисциплінарні провадження щодо ОСОБА_1 » відкрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління. Дисциплінарне провадження здійснено в період з 05.07.2019 року по 31.07.2019 року.

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження стала відсутність позивача на робочому місці, визначеному наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.06.2019 року № 126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » в приміщенні Криворізького гірничопромислового управління за адресою м. Кривий Ріг, вул. М. Свитальського, 1К.

Наказом тимчасового виконуючого обов`язки начальника Головного управління Катченка В.Є. від 22.07.2019 року № 148-д «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » за прогул державного службовця без поважних причин позивачу оголошено догану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №148-д від 22.07.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Позивач зазначає, що на нього безпідставно накладено дисциплінарне стягнення за прогул, оскільки без його згоди фактично відбулося переведення на роботу (службу) в іншу місцевість, шляхом визначення робочого місця в іншій місцевості, а саме з міста Нікополь в місто Кривий Ріг.

Відповідач зазначає, що в силу наказу від 07.06.2019 року №126 визначено робоче місце ОСОБА_1 в місті Кривий Ріг, оскільки позивач був відсутній на робочому місті в м. Кривий Ріг, то його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул без поважних причин.

Дисциплінарна відповідальність державних службовців регулюється положеннями статей 64-79 Закону України "Про державну службу" (№ 889-VIII).

Так, статтею 64 вказаного закону визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, невиконання або неналежне виконання обов`язків а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни - є підставами для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

На позивача накладено дисциплінарне стягнення відповідно до пункту 12 частини 2 статті 65 та пункту 2 частини 1 статті 66 Закону України "Про державну службу" за прогул без поважних причин (а.с. 35 т. 1).

Частиною 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" (№889-VIII) визначено, що дисциплінарними проступками є, зокрема, прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.12).

При цьому, приписами частини 1 статті 66 Закону України "Про державну службу" (№889-VIII) встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

До позивача застосовано вид дисциплінарного стягнення - догану.

для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) (ч.1 ст. 69 ЗУ №889-VIII)

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом (абз.1 ч.3 ст.69 ЗУ №889-VIII).

Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби.

До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу (ч.4 ст.69 ЗУ №889-VIII).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки начальника Головного управління Катченка В.Є. від 05.07.2019 року № 129-д «Про дисциплінарні провадження щодо ОСОБА_1 » наказано:

- відкрити дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 ;

- здійснити Дисциплінарній комісії дисциплінарне провадження в період з 04.07.2019 року по 31.07.2019 року;

- за результатами дисциплінарного провадження надати подання керівнику Головного управління до 06.08.2019 року (а.с. 77 т. 1)

Наказом від 15.07.2019 року №130-д виправлено технічну помилку та зазначено, що дисциплінарне провадження здійснити в період з 05.07.2019 року по 31.07.2019 року (а.с. 78 т. 1).

Матеріали справи містять Наказ начальника Головного управління Снісара В.В. від 11.07.2018 року №163 «Про затвердження складу постійної дисциплінарної комісії в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області», згідно якого з метою забезпечення ефективної роботи Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповідно до розділу VIII Закону України «Про державну службу» та у зв`язку з кадровими змінами затверджено склад дисциплінарної комісії (а.с. 67 т. 1).

В наказ від 11.07.2018 року №163 «Про затвердження складу постійної дисциплінарної комісії в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області» внесені зміни наказами від 10.10.2018 №229, від 03.01.2019 року №04, від 12.08.2019 року № 130 (а.с. 68-70 т. 1).

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження слугувала службова записка заступника начальника відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Кудіна М.В. від 20.06.2019 року згідно якої зазначено, що головний державний інспектор відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління ОСОБА_1. був відсутній на робочому місці 20.06.2019 року (а.с. 84 т. 1).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » визначено робоче місце головному державному інспектору відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_1 в приміщені ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держпраці» розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. М. Світальського, 1К з 10.06.2019 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вказаний наказ від 07.06.2019 року №126 позивачем не оскаржувався і на даний час не скасований, отже є чинним.

Водночас вказаному наказу від 07.06.2019 року №126 надана оцінка в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року у справі №160/9533/19, та в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року у справі №160/9533/19.

Так, в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року у справі №160/9533/19 щодо наказу від 07.06.2019 року №126 про визначення робочого місця ОСОБА_1 зазначено, що зміна робочого місця державного службовця в межах одного органу, однієї тієї ж посади, не є переведенням відповідно до ст. 41 ЗУ №889-VIII, яке передбачає зміну посади, зміну посадових обов`язків або місця розташування підприємства. Також у вказаному рішенні суду зазначено, що доводи позивача про те, що ним 10.06.2009 року була направлена вимога про скасування вказаного наказу (від 07.06.2019 року №126) і ним не було отримано підтвердження вказаного наказу, а тому наказ вважається скасованим відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про державну службу» - є безпідставними, оскільки на вказане звернення позивача була надана відповідь від 12.06.2019 року за підписом т.в.о. начальника Кадченко В. в якій зазначається, що вказаний наказ видано в межах повноважень та відповідно до ч. 3 ст. 29 КЗпП України, ч. 3 ст. 5, п. 12 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну службу». Вказана відповідь була направлена рекомендованим листом на адресу позивача 13.06.2019 року та отримана позивачем 18.06.2019 року. Крім іншого вказана відповідь була надіслана на електронну адресу позивача 12.062019 року.

В силу ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року у справі №160/9533/19 (щодо наказу від 07.06.2019 року №126 про визначення робочого місця ОСОБА_1 ) встановлені певні обставини, а саме, щодо направлена рекомендованим листом на адресу позивача 13.06.2019 року відповіді та отримання позивачем 18.06.2019 року цієї відповіді відповідача та направлення вказаної відповіді на електронну адресу позивача 12.062019 року, - то встановлені факти є преюдиційними, такими, що не підлягають доказуванню.

Натомість, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є преюдицією, про що, зокрема, свідчить ч. 7 ст. 78 КАС України.

Так, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду (ч. 7 ст. 78 КАС України).

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе надати оцінку правомірності дій відповідача щодо визначення робочого місця ОСОБА_1 в місті Кривий Ріг (з 10.06.2019 року), оскільки накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани за прогул є наслідком саме визначення робочого місця ОСОБА_1 в місті Кривий Ріг без погодження з позивачем (наказ від 07.06.2019 року №126 про визначення робочого місця ОСОБА_1 ).

Зокрема, позивач зазначає, що фактично в силу наказу від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » відбулося не визначення робочого місця, а переведення без згоди позивача, в чому позивач вбачає порушення прав, що передбачені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII), державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Таким чином, зміна робочого місця державного службовця в межах одного органу, однієї тієї ж посади, не є переведенням відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII), яке передбачає зміну посади, зміну посадових обов`язків або місця розташування підприємства.

Водночас, статтею 43 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) передбачено зміни істотних умов державної служби.

Так, підставами для зміни істотних умов державної служби є:

1) ліквідація або реорганізація державного органу;

2) зменшення фонду оплати праці державного органу;

3) скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Крім того, частина 3 статті 43 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) визначає, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов`язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (у разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Позивач зазначає, що оскільки відбулася зміна його робочого місця з міста Нікополь у місто Кривий Ріг, то це є зміною істотних умов державної служби.

В силу ч. 4 ст. 43 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці 2 цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону (ч. 5 ст. 43 ЗУ №889-VIII).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції в силу наказу від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » відбулися істотні зміни в роботі позивача, оскільки відповідач визначив місце роботи позивача в іншому населеному пункті.

Так, до прийняття наказу від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » позивач працював у місті Нікополь, при цьому, вказаним наказом, його місце роботи було визначено в м. Кривий Ріг.

Відповідач зазначає, що не можна до даних правовідносин застосувати п. 5 частини 3 ст. 43 Закону України «Про державну службу» - зміна місця розташування державного органу (у разі його переміщення до іншого населеного пункту), оскільки не відбулася зміна місця розташування державного органу до іншого населеного пункту.

Однак з такою позицією колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Наказ від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » видний з урахуванням ч. 3 ст. 29 КЗпП України (а.с. 36. т. 1).

Отже, на правовідносини між позивачем та відповідачем розповсюджуються норми КЗпП України, які не врегульовані нормами Закону України «Про державну службу».

Так, статтею 29 КЗпП України визначено обов`язок власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце.

Зокрема, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний:

1)роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Отже, вказана норма передбачає обов`язок відповідача визначити не тільки робоче місце для працівника, а й роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати.

Натомість, матеріали справи не містять даних, що відповідачем виконані вищевказані норми КЗпП України при прийнятті Наказу від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 ».

Так матеріали справи не містять доказів, що позивачу роз`яснено під розписку про умови праці та про те, де позивач буде працювати, починаючи з 10.06.2019 року.

В силу статті 32 КЗпП України, переведенням на іншу роботу вважається зміна істотних умов праці, а саме переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином переведення працівника в іншу місцевість допускається тільки за згодою працівника.

Оскільки матеріали справи не містять згоди позивача на переведення його в іншу місцевість, а саме визначення місця роботи не в місті Нікополь (де він працював до прийняття наказу від 07.06.2019 року №126), а в іншій місцевості - в місті Кривий Ріг, то таке визначення місця роботи відповідачем дійсно є фактичним переведення особи на роботу в іншу місцевість без згоди працівника, що є порушенням трудового законодавства України.

Протиправне прийняття відповідачем Наказу від 07.06.2019 року №126 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 » стало наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул.

Однак, вищезазначені обставини дають підстави для висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не діяв у відповідності до норм законодавства України при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення за прогул, що дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою ясності та послідовності дій суб`єкта вданих повноважень.

Натомість, порушення приписів законодавства України може бути покладено в основу скасування рішень, прийнятих суб`єктом владних повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції також зазначає, що статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний засіб захисту - це дійовий спосіб захисту від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, такий, що відповідає принципу верховенства права та укріплює демократичні устої нашої держави. При цьому, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Також, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішення суду апеляційної інстанції здійснено ефективний захист прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для прийняття судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 1921 грн., з якої позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн. (квитанція № 21897225 від 29.07.2019, а.с. 3, т.1), та при зверненні з апеляційною скаргою - 1152,60 грн. (квитанція № 24666879 від 09.01.2020, а.с. 232, т.1).

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 - скасувати та прийняти нову постанову. Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №148-д від 22.07.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (код 39788766) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова набирає законної сили 29.07.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п.2 ч.5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 29.07.2020.

В повному обсязі постанова виготовлена 04.08.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова