Справа № 1.380.2019.004997
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004997
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків ДПС до Державного підприємства Львіввугілля про стягнення коштів з рахунків платника податків,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства Львіввугілля (далі ДП «Львіввугілля»), в якій позивач просить стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих ДП Львіввугілля та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 7593599,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем до державного бюджету суми податкового боргу у розмірі 7593599,20 грн, що є підставою для стягнення його в примусовому порядку шляхом пред`явлення контролюючим органом відповідного позову згідно з повноваженнями, визначеними ст. 19-1 та п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву (вх. № 37544 від 16.10.2019) представник відповідача зазначає, що позивачем подано позов з порушенням встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду. Також стверджує, що позивачем в порушення ст. 102 Податкового кодексу України донараховано частину чистого прибутку за період 2011 року, що становить 1095 днів.

У відповіді на відзив (вх. № 38288 від 22.10.2020) представник позивача зазначає, що на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № 2а-8123/12/1370 винесено податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802 за платежем: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на 7613779,00 грн, яке направлено платнику податків 16.05.2019 та отримано 20.05.2019. Оскільки відповідачем зазначену суму не було сплачено протягом 10 к.д. з дня отримання податкового-повідомлення рішення, то сума в розмірі 7613779,00 грн набула статусу узгодженої 30.05.2019. При цьому зазначає, що по даному платежу у зв`язку з черговістю сплати, залишилась заборгованість у розмірі 7593599,20 грн. Таким чином, зазначає, що заборгованість по даному платежу виникла 30.05.2019 та може бути оскаржена протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Щодо покликання відповідача на не включення чистого прибутку до загальнодержавних чи місцевих податків і зборів представник відповідача зазначає, що частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленою Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк і в порядку, передбаченому для подання декларації з податку на прибуток підприємства. Отже, декларування та сплата цього платежу здійснюється у порядку, передбаченому для податку на прибуток підприємств, а контроль за його відрахуванням покладено на Державну фіскальну службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», водночас сума частини чистого прибутку (доходу) як зобов`язання, належне до сплати державними унітарними підприємствами до Державного бюджету України, розраховано правомірно.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 02.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою від 18.10.2019 суд перейшов із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи № 1.380.2019.004997 за позовом Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства Львіввугілля про стягнення коштів з рахунків платника податків - за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11.11.2019 зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005571 за позовом державного підприємства Львіввугілля до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 19.06.2020 провадження у справі поновлено у зв`язку з набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 1.380.2019.005571.

Ухвалою суду від 20.07.2020 проведено заміну позивача з Офісу великих платників податків ДФС на Офіс великих платників податків ДПС.

Ухвалою суду від 30.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 30.07.2020 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила такі задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

24.07.2020 за вх. № 37019 надійшло клопотання за підписом т.в.о. генерального директора ДП Львіввугілля О.А.Акімова, про відкладення розгляду справи у зв`язку неможливістю забезпечити участь представника ДП Львіввугіля в судове засідання, а саме перебування в щорічній відпустці.

Подане клопотання відповідача суд залишив без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю, адже ДП Львіввугілля має не єдиного представника з правом представляти його інтереси у судах, що вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30.07.2020 суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази та повідомив, що рішення у справі буде прийнято у передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України строки для розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи.

ДП «Львіввугілля» зареєстровано як суб`єкт підприємницької діяльності Сокальською районною державною адміністрацією Львівської області 17.01.2003 за № 0000005; включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 32323256 та перебуває на обліку як платник податків у Львівському управлінні Офісу великих платників податків ДФС з 28.01.2003 за № 02-215.

Згідно з інтегрованою карткою платника податків та довідкою про розрахунок суми податкового боргу по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, по ДП «Львіввугілля» станом на 24.09.2019 рахується заборгованість на загальну суму 7 593 599,20 грн.

Судом встановлено, що вказаний податковий борг відповідача виник на підставі наступного.

30.03.2012 Державною податковою службою у Львівській області проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства Львіввугілля () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.09.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.09.2011.

За результатами проведеної планової виїзної перевірки Державною податковою службою у Львівській області складено акт від 30.03.2012 року № 57/22-1006/32323256.

На підставі складеного акту перевірки 26.04.2012 Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові ДПС винесено податкове повідомлення - рішення № 000390802/212, яким збільшеного суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) на 9517223,75 грн. (за основним платежем 7613779,00 грн, за штрафними санкціями 1903444,75 грн.).

Державне підприємство Львіввугілля оскаржило податкове повідомлення-рішення від 26.04.2012 № 000390802/212 до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 у справі № 2а-8123/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015, позов державного підприємства Львіввугілля задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 26.04.2012 № 000390802/212.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № 2а-8123/12/1370 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.04.2012 № /212 в частині основного платежу у сумі 7613779,00 грн., в цій частині у задоволенні позову державного підприємства Львіввугілля відмовлено. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 залишено без змін.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС.

Відтак, на підставі акту перевірки від 30.02.2012 №57/22-1006/32323256, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № 2а-8123/12/1370, за встановлені порушення ст. 58 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2010 № 610 Про порядок відрахування у 2010 році державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) винесено податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на 7613779,00 грн (а.с. 22).

Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 1.380.2019.005571, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020, та у силу ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802 скеровано на адресу ДП «Львіввугілля» супровідним листом 16.05.2019 (а.с. 23) та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженою особою відповідача 20.05.2019 (а.с. 24).

По визначеному у податковому повідомленні-рішенні від 15.05.2019 №000453802 платежу у зв`язку з черговістю сплати залишилась заборгованість у розмірі 7593599,20 грн, що підтверджується долученою позивачем довідкою про розрахунок суми податкового боргу по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону по ДП «Львіввугілля» станом на 24.09.2019.

Звернення до суду з цим адміністративним позовом обумовлене несплатою відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 15.05.2019 № 000453802.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

У відповідності до припису норми пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп.14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. ст. 16 ПК України).

У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України). Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3. ст. 57 ПК України).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Як вже зазначалося, податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802, на підставі якого податковим органом заявлено вимогу про стягнення заборгованості, скеровано на адресу ДП «Львіввугілля» супровідним листом 16.05.2019 (а.с. 23) та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженою особою відповідача 20.05.2019 (а.с. 24).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 15.05.2019 №000453802, ДП «Львіввугілля» звернулось до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 1.380.2019.005571, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020, встановлено правомірність податкового повідомлення-рішення від 15.05.2019 № 000453802.

Отже, з наведеного слідує, що сума грошового зобов`язання, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802 на загальну суму 7613779,00 грн, набула статусу податкового боргу.

У той же час, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу.

Доказів на спростування вказаного факту відповідачем не надано.

Згідно з п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг ДП «Львіввугілля» виник у 2003 році та не переривався.

У зв`язку з несплатою сум узгоджених податкових зобов`язань було сформовано першу податкову вимогу від 17.06.2003 № 1/171 та другу податкову вимогу від 22.07.2003 № 2/175.

Після направлення останньої податкової вимоги відповідачу сума податкового боргу ДП «Львіввугілля» збільшилася, але оскільки податковий борг не був погашений в повному обсязі, у силу п. 59.9 ст. 59 ПК України повторна податкова вимога позивачем не надсилалася.

Порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено ст. 95 ПК України.

Зокрема, відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

У п. 95.3 ст. 95 ПК України зазначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Поряд з цим, суд відхиляє покликання представника відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, з огляду на наступне.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 28.05.2020 за результатами розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Львіввугілля" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.005571, враховуючи положення п. 102.1 ст. 102, п. 102.4 ст. 102 ПК України, дійшов висновку про безпідставність доводів ДП «Львіввугілля» про порушення податковим органом строків для визначення грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 15.05.2019 № 000453802. Вказана постанова набрала законної сили.

Як наслідок, суд доходить висновку, що позов Офісу великих платників податків ДПС поданий у межах 1095 днів з дня виникнення заборгованості по платежу, визначеному у податковому повідомленні-рішенні від 15.05.2019 № 000453802, що з врахуванням отримання цього податкового повідомлення-рішення відповідачем 20.05.2019, набула статусу узгодженої 31.05.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 у справі №805/528/17-а (адміністративне провадження №К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 08.06.2016 у справі № 21-804а16, а також у постанові 25.06.2018 у справі №808/5439/13-а.

Натомість позиція ДП «Львіввугілля» не знаходять належного правового обґрунтування та повністю спростовується доводами позивача.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов Офісу великих платників податків ДПС до Державного підприємства Львіввугілля про стягнення коштів з рахунків платника податків задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Державне підприємство Львіввугілля та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 7 593 599 (сім мільйонів п`ятсот дев`яносто три тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 20 коп.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач Офіс великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г; ).

Відповідач Державне підприємство «Львіввугілля» (80001, Львівська область, Сокальський район, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, буд. 26; ).

Суддя Сидор Н.Т.