Справа № 360/2421/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2421/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування висновку, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить суд: скасувати висновок від 22.05.2020 ГУНП в Луганській області щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; визнати протиправними дії ГУНП в Луганській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; зобов`язати ГУНП в Луганській області нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 05.08.2013 по 06.11.2015 він проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 30.03.2020 проходив службу в ГУНП в Луганській області.

16.03.2020 позивач подав рапорт до відповідача про звільнення з органів Національної поліції за власним бажанням з 30.03.2020.

Під час проходження служби йому видано комісією ДУ "ТМО МВС України по Луганській області" довідку № 13/зв від 20.03.2020, в якій встановлено діагноз: "Проникаюче колото-різане торако-абдоминальне поранення зліва з пошкодженням діафрагми та шлунку, лівобічний травматичний пневмоторакс, колото-різане поранення м`яких тканин лівого стегна (04.10.2017)", ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків. "Неерозивна гастроезофагеальна рефлексна хвороба. Остеохондроз поперекового відділу хребта, без порушення функції хребта", ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції.

30.03.2020 позивача звільнено зі служби в поліції.

21.04.2020 позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами проходження якої йому була видана довідка серії 12 ААА № 005841 від 21.04.2020 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 15 %, поранення, ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків.

28.04.2020 позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою та необхідним пакетом документів, необхідним для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності 15% без встановлення групи інвалідності.

За результатами розгляду заяви відповідачем складено висновок та надана відповідь від 22.05.2020 про відмову у призначені одноразової грошової допомоги позивачу.

В подальшому на адвокатський запит 22.06.2020 надійшла відповідь, в якій відносно відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності 15% без встановлення групи інвалідності поліцейського були зазначені обставини, які були викладені у відповіді від 25.05.2020, та надана копія висновку від 22.05.2020.

Позивач вважає відмову в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності 15% без встановлення групи інвалідності після звільнення з поліції внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, у відповідності до вимог підпункту 5 пункту 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" незаконною та такою, що суперечить положенням Закону та порушують його права, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 15.07.2020 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 21.07.2020 продовжено розгляд справи.

21.07.2020 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 57-60), в обґрунтування якого зазначив, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 3); визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 4).

ОСОБА_1 у позовній заяві посилається саме на положення п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

В зазначених вище пунктах частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені випадки виплати одноразової грошової допомоги втрати працездатності поліцейського після звільнення зі служби в поліції.

Однак, на думку відповідача, кваліфікація нещасного випадку, яка призвела до втрати працездатності ОСОБА_1 , з огляду на зміст поданих документів відповідає п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», де зазначається, що на отримання одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейського поліцейські також мають право у випадку отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Але у вказаному пункті не зазначено, що одноразова грошова допомога у разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності, виплачується після звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 розділу II Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Тому відповідач вважає, що підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відсутні.

Стосовно вимоги щодо витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн відповідач зазначив, що відповідно до копії квитанції № 18 від 23.06.2020 про сплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн не вбачається жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги. Вважає, що вказані документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній адміністративній справі.

Окрім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Зазначена справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та є справою незначної складності. Тому вартість наданих послуг адвокатом не співрозмірна зі складністю справи. Відтак, факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі є недоведеним.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 11-12).

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 15.09.2017, рішенням Національної поліції України від 31.08.2017 №5/І/ХІІІ/25 про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України та довідкою ГУНП в Луганській області від 24.03.2020 № А-1022 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк. спр. 13, 15-16).

Трудовою книжкою АН № 223472, виданою на ім`я ОСОБА_1 10.10.2015, підтверджується, що у період з 05.08.2013 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ; з 07.11.2015 по 30.03.2020 проходив службу в Національній поліції (арк. спр. 14).

Згідно з витягом з наказу від 30.03.2020 № 283 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора тренінгового центру ГУНП в Луганській області, звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 30.03.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 06 років 07 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 03 роки 06 місяців 20 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 05 діб, встановивши відсоток премії за березень 2020 року 76,85% (арк. спр. 17).

Довідкою медичної (військово-лікарської) комісії державної установи «ТМО МВС України по Луганській області» від 20.03.2020 № 13/зв підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд, за результатами якого комісією встановлено, що проникаюче колото-різане торако-абдоминальне поранення зліва з пошкодженням діафрагми та шлунку, лівобічний травматичний пневмоторакс, колото-різане поранення м`яких тканин лівого стегна (04.10.2017), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків. Неерозивна гастроезофагеальна рефлексна хвороба. Остеохондроз поперекового відділу хребта, без порушення функції хребта, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції (арк. спр. 24).

Відповідно до довідки ЛКЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 21.04.2020 серії 12 ААА № 005841 встановлено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках становить 15%; причина втрати професійної працездатності: поранення, ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків; дата встановлення страхового випадку: 20.03.2020 (арк. спр. 22-23).

24.04.2020 позивач звернувся до начальника ГУНП в Луганській області з заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності. До заяви позивач додав довідку МСЕК №005841 від 21.04.2020; копію довідки ДУ ТМО МВС ВЛК від 20.03.2020 № 13, копію актів про нещасний випадок Форма Н-1, Н -5, копію паспорта громадянина України, копію картки платника податків, копію реквізитів банку «Приватбанк» та заяву про призначення виплати ОГД через банк. Вказана заява разом з документами була зареєстрована відповідачем 28.04.2020 за № П-457 (арк. спр. 63).

22.05.2020 головним спеціалістом ВРКО УФЗБО ГУНП в Луганській області складено висновок відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що у частині 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги втрати працездатності, без встановлення інвалідності, після звільнення з поліції, внаслідок поранення пов`язаного з виконанням службових обов`язків. Вказаний висновок погоджено т.в.о. заступника начальника ГУНП в Луганській області 22.05.2020 (арк. спр. 62).

Листом від 25.05.2020 № 611/1/111/22-2020 ГУНП в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» виплата одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського після його звільнення зі служби в поліції, визначено лише у п. 3 та п. 4 частини першої ст. 97 вказаного Закону. В свою чергу наданий позивачем пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок нещасного випадку, який призвів до втрати працездатності, відповідає п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». На підставі вищевикладеного було складено висновок про відмову в призначені одноразової грошової допомоги (арк. спр. 25).

У відзиві на позов відповідач, обґрунтовуючи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, посилається на те, що в частині 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені випадки виплати одноразової грошової допомоги втрати працездатності поліцейського після звільнення зі служби в поліції. Кваліфікація нещасного випадку, яка призвела до втрати працездатності ОСОБА_1 , з огляду на зміст поданих документів відповідає п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», але у вказаному пункті не зазначено, що одноразова грошова допомога у разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності, виплачується після звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) (далі - Закон № 580-VІІІ) і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 (з відповідними змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі Порядок № 4).

Пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Пунктом 5 частини 1 статті 99 Закону №580-VІІІ встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (частина 1 статті 100 Закону №580-VІІІ).

Відповідно частини 6 статті 100 Закону №580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Статтею 101 Закону №580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яким визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (пп. 3 п. 1 розділу 2 Порядку №4).

Аналізуючи вказані вище норми права, суд дійшов висновку про те, що пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Право на отримання такої допомоги виникає з дати видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

При цьому законодавець в даному випадку (пункт 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ) не пов`язує виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зі звільненням поліцейського з поліції.

Тобто на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ поліцейський має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як під час проходження служби в поліції, так і після звільнення його з поліції. При цьому він може реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в нього такого права.

Жодна норма Закону №580-VІІІ заборони щодо отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції не містить.

Крім того, вказаний Закон №580-VІІІ містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, і отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції до таких випадків не відноситься.

Враховуючи викладене та той факт, що єдиною підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті ОГД стало звернення за призначенням та виплатою такої допомоги після звільнення зі служби в поліції, суд дійшов висновку про те, що позивач, якому визначена часткова втрата працездатності в розмірі 15% без визначення йому інвалідності внаслідок поранення, пов`язана з виконанням службових обов`язків, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону №580-VІІІ.

Алгоритм призначення і виплати ОГД закріплений в розділі ІV вказаного вище Порядку № 4 і полягає і наступних діях.

У місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу (п. 1 Порядку №4).

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій (п. 2 Порядку №4).

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3) (п.3 Порядку №4).

Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі (п. 5 Порядку №4).

Поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського нарахування та виплата ОГД здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу. Реквізити для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків) зазначаються у заяві (додаток 4) (п. 6 Порядку №4).

ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів (п. 7 Порядку №4).

Так, судом досліджено затверджену форму зразка висновку про призначення одноразової грошової допомоги (додаток 2 Порядку №4) і встановлено, що вказаний зразок не містить в собі підстав для відмови, а навпаки лише підпункт пункту Закону №580-VІІІ, яким встановлено призначення такої допомоги, та інші дані необхідні саме для призначення такої допомоги.

Як вже було зазначено вище, складає такий висновок працівник фінансового підрозділу і підписується він керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу (п.1 Розділу ІV Порядку №4).

Тобто вказаний пункт Порядку №4 не наділяє повноваженнями працівника фінансового підрозділу готувати висновок про відмову в призначенні та виплаті ОГД, як це було зроблено працівником фінансового підрозділу відповідача.

Жодної норми права, в якій би закріплювались повноваження працівника фінансового підрозділу щодо складання висновку з зазначенням підстав відмови, відповідачем не вказано.

При цьому Порядком № 4 чітко прописано, що висновок про призначення ОГД або затверджує або відмовляє у територіальних органах поліції - керівник відповідного органу. У разі відмови в призначенні підстави зазначаються в письмовому повідомленні заявнику (п.2 та 3 Порядку №4).

Таким чином, судом встановлено, що при складенні висновку, який датований 22.05.2020 та затверджений т.в.о. заступника начальника ГУНП в Луганській області 22.05.2020, відповідачем порушено процедуру складання самого висновку, у зв`язку з чим є підстави для визнання його протиправним та скасування.

Оскільки наступні дії відповідача потягли за собою прийняття замість рішення про призначення виплати ОГД - відмову у вигляді письмового повідомлення заявника, суд вважає за необхідне визнати такі дії відповідача також протиправними.

За таких обставин суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Оскільки наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено наявними у нього та поданими відповідачу разом з відповідною заявою доказами, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн суд зазначає таке.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Згідно частин шостої, сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

У відзиві на позов відповідачем, окрім іншого, зазначено, що відповідно до копії квитанції № 18 від 23.06.2020 про сплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн не вбачається жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги. Вважає, що вказані документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній адміністративній справі. Окрім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Зазначена справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та є справою незначної складності. Тому вартість наданих послуг адвокатом не співрозмірна зі складністю справи. Відтак, факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі є недоведеним.

Судом встановлено, що до позовної заяви представником позивача додано ордер серії ВВ № 1004995, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг № 18 до додатку № 1 та квитанцію від 23.06.2020 № 18 (арк. спр. 34-37, 54).

При цьому суд зауважує, що ані позивачем, ані його представником самого договору про надання адвокатом Солодовніковим О.П. правової допомоги ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі (частина перша статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Таким чином, оскільки договір про надання адвокатом Солодовніковим О.П. правової допомоги ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній, тому у суду відсутні підстави для відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до вимог статті 139 КАС України, судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Партизанська,16) про скасування висновку, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок від 22.05.2020 Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун