Справа № 620/1245/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1245/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягає у незарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту з 01 вересня 1987 року по 23 червня 1992 року до вислуги років та загального строку військової служби; зобов`язати Чернігівський прикордонний загін здійснити перерахунок ОСОБА_1 загального строку військової служби та вислуги років, враховуючи період навчання у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту з 01 вересня 1987 року по 23 червня 1992 року та внести відповідні зміни до особової справи.

Позов мотивовано тим, що позивач має право на зарахування періоду навчання у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту з 01 вересня 1987 року по 23 червня 1992 року до вислуги років та загального строку військової служби, але відповідач протиправно відмовив йому у такому зарахуванні.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Зазначає, що відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Оскільки під час навчання в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту позивач мав статус студента, а не курсанта, підстав для зарахування до вислуги років періоду навчання з 1987 по 1992 не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача вбачається обґрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2015 року (зв. бік а.с. 6).

З 01 вересня 1987 року по 23 червня 1992 року ОСОБА_1 навчався та проходив військову підготовку в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 (а.с. 9), перше військове звання лейтенант було присвоєно наказом Міністра Оборони РБ № від 18 травня 1992 року згідно довідки від 18 березня 2020 року (а.с. 12).

В лютому 2020 року позивач звернувся до Чернігівського прикордонного загону з рапортом про здійснення йому перерахунку загального строку військової служби та стажу за вислугою років з урахуванням періоду навчання та проходження військової підготовки у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту та внести відповідні зміни до особової справи.

Листом Чернігівського прикордонного загону від 05 березня 2020 року № 788 позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Оскільки під час навчання в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту позивач мав статус студента, підстав для зарахування до вислуги років періоду навчання з 1987 по 1992 не вбачається (а.с. 7-8).

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що період навчання у вищих навчальних закладах зараховується до вислуги років особам офіцерського складу у разі, якщо після закінчення цих вищих навчальних закладів присвоюється офіцерське звання. Оскільки позивачу після закінчення ВНЗ було присвоєне перше військове звання «лейтенант», то період навчання у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту підлягає зарахуванню до стажу військової служби.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 6 статті 2 Закону № 2232-XII встановлено такі види військової служби; строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно п.3 ч.1 статті 24 Закону № 2232-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) початком проходження військової служби вважається, у тому числі, день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу та військовозобов`язаних.

Крім того, п. в) ч. 1 статті 24 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 18 червня 1999 року № 766-XIV передбачено, що початком проходження військової служби вважається, у тому числі, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії диплому про освіту серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 1987 року по 1992 рік був студентом Білоруського інституту інженерів залізничного транспорту, як особа, яка успішно витримала вступні випробування і пройшла за конкурсом. А з копії військового квитка серії НОМЕР_4 вбачається, що позивач проходив військову підготовку при Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту в 1991 році.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 18 березня 2020 року №12/261 ОСОБА_1 перше військове звання у запасі «лейтенант» присвоєно наказом Міністра оборони РБ №2 від 18 травня 1992 року.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про організацію освітньої діяльності у вищих військових навчальних закладах Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 399 від 30 жовтня 1998 року, до військових навчальних закладів відносяться такі військові структури, як військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах і які готують військових фахівців з відповідними освітньо-кваліфікаційними рівнями.

Згідно п.15 Тимчасового положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністра освіти України та Міністерства оборони України від 28 грудня 1995 року № 360/342, військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах являються вищими військовими навчальними закладами Міністерства оборони України, які створені для підготовки офіцерів з вищою освітою із залученням професорсько-викладацького складу, навчально-матеріальної бази цивільних навчальних закладів.

Крім того, згідно п.1 наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти від 15 серпня 2018 року № 910/412, військовими навчальними підрозділами є військові інститути, військові коледжі, факультети, відділення військової підготовки, кафедри військової підготовки, кафедри медицини катастроф та військової медицини закладів вищої освіти.

Отже, дійсно, період навчання у вищих навчальних закладах зараховується до вислуги років та загального строку військової служби особам офіцерського складу Державної прикордонної служби у разі, якщо після закінчення цих вищих навчальних закладів присвоюється офіцерське звання.

Як вбачається з матеріалів справи, довідкою військової частини НОМЕР_5 № 12/261 від 18 березня 2020 року (а.с. 12) підтверджується факт проходження позивачем військової підготовки при Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту, а також присвоєння першого військового звання лейтенант у запасі.

Разом з тим, довідкою Чернігівського прикордонного загону №12/323 від 21 квітня 2020 року визначено абз.2 довідки №12/261 від 18 березня 2020 року, виданої полковнику ОСОБА_1 для пред`явлення до Ріпкинського районного суду Чернігівської області, де зазначено, що згідно особової справи позивача він з 1987 по 1992 рік проходив військову підготовку при Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту вважати недійсним.

В той же час, як зазначено вище, з копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 вбачається, що позивач проходив військову підготовку при Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту лише в 1991 році, військову присягу прийняв 18 серпня 1991 року.

Тобто, наявними матеріалами справи неможливо підтвердити наявність підстав для зарахування до вислуги років та загального строку військової служби позивача всього періоду навчання в Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту - з 1987 по 1992 рік, оскільки доказами, наданими позивачем не доведено, що він дійсно протягом всього навчання проходив військову підготовку, в той час як за даними військового квитка така підготовка мала місце лише в 1991 році. Конкретна тривалість (кількість місяців) такої підготовки наразі невідома, позивач жодної інформації з даного приводу не надав.

Відтак, суд першої інстанції вірно помилково дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив у зарахуванні періоду навчання у Білоруському інституті інженерів залізничного транспорту до вислуги років, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_5 ) Державної прикордонної служби України - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05 серпня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев