Справа № 539/1120/20
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1120/20
Провадження № 2-а/539/48/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,
представника позивача Паляниці М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Стогнія Леоніда Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 958382 від 09.04.2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Стогнія Л.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 958382 від 09.04.2020 року, в якій просив:
- скасувати постанову серії ДПО18 № 958382 від 09.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що 09.04.2020 року о 12 год 00 хв, керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на 208 км а/ш Київ Харків-Довжанський М03 його зупинив інспектор роти № 1 БУПП в Полтавській області лейтенанта поліції Стогній Л.О., назвавши причину зупинки не ввімкнення ближнього світла фар поза населеним пунктом, що є порушенням п. 9.8 ПДР України. У зв`язку з чим виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Свідків при складанні адміністративного протоколу інспектор не залучав.
Він категорично не згідний з даною постановою, вважає дії відповідача протиправними виходячи з наступного.
Так, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Таким чином, водії не можуть бути піддані адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за не ввімкнені поза межами населеного пункту у період з 01 жовтня по 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, а саме за порушення абзацу 8 п.9.8 ПДР України, що регламентує порядок користування вказаними попереджувальними сигналами під час руху механічних транспортних засобів, відповідно до змісту якої, інші порушення ПДР, крім передбачені статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження, про що він вказував відповідачу під час винесення постанови.
Позивач вказує, що застосовуючи відносно нього адміністративне стягнення, відповідачем не були встановлені всі обставини, які мають значення у справі, не досліджені необхідні докази, не забезпечено всебічне, повне, об`єктивне з`ясування обставин справи.
Ухвалою суду від 15.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд якого призначений у порядку, передбаченому статтею 286 КАС України.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні, викладеним в заяві. Позивач не заперечував тієї обставини, що дійсно 09.04.2020 року керував автомобілем поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, однак, категорично не погоджується із кваліфікацією його дій саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Вказав на те, що позов є безпідставним та необгрунтованим, повністю заперечує проти його задоволення з таких підстав: думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.
Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши докази, приходить до такого висновку.
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії ДПО18 № 958382 від 09.04.2020 року, складеної поліцейським Стогнієм Л.О., убачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даною постановою встановлено, що 09.04.2020 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на 208 км а/ш Київ Харків-Довжанський М03 з не ввімкненним ближнім світлом фар поза населеним пунктом у період з 01 жовтня по 01 травня, чим порушив п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Копію постанови позивач отримав на місці зупинки.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно пп. «г» п. 9.1 розділу 9 ПДР попереджувальними сигналами є, зокрема, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.
Суд зазначає, що цей підпункт не визначає в якому саме місці (в межах або поза межами населеного пункту) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.
Згідно п. 9.8 ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
Розділом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.
Отже, п. 9.8 ПДР фактично визначає порядок використання зовнішніх світлових приладів протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 ПДР, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналізуючи цю норму права можна дійти висновку, до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП може бути притягнута особа за вчинення одного з двух видів порушень: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами... та порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Разом з тим, зазначеним в ч.2 ст.122 КУпАП порушенням водіями транспортних засобів правил користування попереджувальними сигналами, вказаними в п. 9.1 ПДР, слід розуміти виключно передбачені пп. «а» п. 9.1 ПДР сигнали, що подаються покажчиками повороту або рукою.
Згідно пп. пп. «а», «б» п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою, перед поворотом, перестроюванням або розворотом.
Суд зазначає, що використання ближнього світла фар при початку руху або зміні його напрямку ПДР не передбачено.
Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.
Вищенаведене спростовує висновки позивача про невірну кваліфікацію адміністративного правопорушення відповідачем в оскаржуваній постанові.
Крім того за ст. 125 КУпАП передбачено інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121-128, ч.ч. 1, 2 ст. 129,ст.ст. 139 і140 цього Кодексу.
З огляду на зазначене суд погоджується з відповідачем щодо вірної кваліфікації адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП у випадку порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.
Вирішуючи питання щодо наявності складу правопорушення та вини позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що дійсно 09 квітня 2020 року керував автомобілем поза населеним пунктом без увімкненого світла фар, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи, суд робить висновок, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, розгляд якого, відповідно до статті 222 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, тому, поліцейський Стогній Л.О. діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством і підґрунтям для прийняття такого рішення стали вищенаведені вимоги нормативно-правових актів, які є обов`язковими для виконання на всій території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 72-79, 211,241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Стогнія Леоніда Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 958382 від 09.04.2020 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня оголошення судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення складено та проголошено 04 серпня 2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С.Алтухова