Справа № 520/2007/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 р. № 520/2007/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Муравської І.Ю.,

за участі:

представника позивача Степанишеної А.В.,

представника відповідача Бирка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛДМ ПРОФІ до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю ЛДМ ПРОФІ звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 6 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛДМ ПРОФІ застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.;

- визнати протиправним скасувати податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 6 від 03 травня 2019 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛДМ ПРОФІ застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкові повідомлення-рішення № 6 від 03 травня 2019 року та № 6 від 03 травня 2019 року, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позовної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛДМ ПРОФІ" з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 20.06.2018 № 20.06.1 за період з 20.06.2018 по 31.03.2019.

За результатом перевірки складено акт від 12.04.2019 року №1209/20-40-14-06-06/38000431 (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки ТОВ "ЛДМ ПРОФІ" встановлено порушення:

- ст. 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, зі змінами та доповненнями, по зовнішньоекономічному Договору поставки від 20.06.2018 №20.06.1, який укладено з ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація);

- ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю зі змінами та доповненнями, в частині порушення строків декларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України станом на 01.01.2019 по зовнішньоекономічному Договору поставки від 20.06.2018 №20.06.1, укладеному з ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація).

На підставі висновків акту перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 6 від 03 травня 2019 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. та податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Харківській області № 6 від 03 травня 2019 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 127376,98 (сто двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) гривень 98 копійок.

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

У періоді, що підлягав перевірці, Декрет Кабінету міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 (далі - Декрет КМУ №15-93) (в редакції, що діяла в періоді здійснення спірних операцій) встановлював режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Статтею 13 розділу III Декрету КМУ №15-93 встановлено, що Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв`язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України.

Постановою правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 затверджено Інструкцію про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями.

Відповідно п. 5.9 вищевказаної Інструкції (в редакції, що діяла в періоді здійснення спірних операцій) банк надає контролюючим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 2 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки, товарів.

Так, Головним управлінням ДФС у Харківській області отримано повідомлення АТ «СБЕРБАНК» від 08.01.2019 року №269/4/27-ЗБТ про виявлені факти порушень ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 20.06.2018 року №20.06.1 (дата здійснення платежу за імпортною операцією/дата оформлення ВМД за експортною операцією 21.06.2018).

Згідно ст. 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті від 23.09.1994 року №185/94-ВР (в редакції, що діяла в періоді здійснення операцій) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.4 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті у разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов`язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Згідно з п. 8 статті 16 Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Перевіркою встановлено, що між ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» (Україна) (Постачальник) та ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація) (Покупець) укладено договір поставки від 20.06.2018 року №20.06.1. Згідно вказаного контракту, Постачальник зобов`язується передати Покупцю товар після участі у виставці «Busines Summit & «Ледовая Индустрия», а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар у порядку і строки, встановлені Договором. Загальна сума договору складає 988000,00 російських рублів.

У періоді, що перевірявся, в рамках виконання експортного договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1 ТОВ ЛДМ ПРОФІ відвантажено на адресу ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація) товар (Машина для обробки льодового покриття марки ЛЁД zero в частково розібраному стані, УКТЗЕД ) на загальну суму 988000,00 російських рублів (еквівалент 411175,96 грн.) згідно МД від 21.06.2018 №UA807120/2018/001433.

Крім того, у перевіряємому періоді валютна виручка за відвантажений на товар ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» не надходила, що є порушенням вимоги ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР.

Згідно акту перевірки, станом на 31.03.2019 року у бухгалтерському обліку ТОВ ЛДМ ПРОФІ по договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1 дебіторська заборгованість складає 988000,00 російських рублів.

При цьому, позивачем не надано позовних заяв та рішень судів, щодо стягнення заборгованості з нерезидента по Договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1, звернення ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов`язань за Договором поставки від 20.06.2018 №20.06.1, висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданого на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків по Договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1, довідки Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни стосовно виникнення форс-мажорних обставин при виконанні Договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» декларації про валютні цінності, доходи та майно, шо належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2018 року, 01.10.2018 року та на 01.01.2019 року до податкового органу за місцем обліку не подавало.

Відповідно до п. 1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 Про систему валютного регулювання та валютного контролю валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами" № 319/94 від 18.06.1994 року суб`єктам підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, у десятиденний строк: продекларувати у Національному банку України наявність (або відсутність) з визначенням сум усіх належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, в тому числі одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України; подати Головній державній податковій інспекції України декларацію щодо сум на їх рахунках у банках та інших іноземних фінансових установах, а також щодо сум надходжень валютних цінностей у вигляді доходів (дивідендів), одержаних у результаті здійснення підприємницької діяльності за межами України. Надалі декларування суб`єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

Пунктом 2 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" № 207 від 25.12.1995 року встановлено, що декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за наведеною формою в Національному банку України та в державних податкових інспекціях за місцем знаходження суб`єктів підприємницької діяльності.

Згідно акту перевірки, станом на 01.01.2019 року по Договору поставки від 20.06.2018 №20.06.1 встановлена дебіторська заборгованість у сумі 988000,00 російських рублів, по якій на звітну дату перевищено встановлені законодавством строки розрахунків.

Пунктом 2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» встановлено, що за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції передбачено штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

В порушення п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2019 до податкового органу не подана.

За таких обставин, сума валютних цінностей які перебувають за межами України та по яким на звітну дату перевищено встановлені законодавством строки розрахунків позивачем не задекларована по договору поставки від 20.06.2018 року №20.06.1, укладеному з ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація) у сумі 988000,00 російських рублів.

Відповідно до абз.1,2 п.2.7 ст.2 Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 року № 49 «Положення про валютний контроль» за порушення порядку декларування передбачено накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за порушення строків декларування передбачено накладання штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Відповідно п.2.10 Постанови НБУ від 08.02.2000 № 49 «Про затвердження Положення про валютний контроль» штрафні санкції застосовуються в кожному випадку порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган під час винесення податкових повідомлень-рішень № 6 від 03 травня 2019 року та № 6 від 03 травня 2019 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Щодо посилань позивача на невірне застосування нормативно-правових актів у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Так, перевіряємий період ТОВ «ЛДМ ПРОФІ» з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом є період з 20.06.2018 року по 31.03.2019 року. Так, у вказаний період діяв Закон України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

При цьому, Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року набрав чинності 07.02.2019 року.

Взаємовідносини з ООО «Ледовых Дел Мастера» (Російська Федерація) з поставки товару відбулися згідно МД №UA807120/2018/001433 від 21.06.2018 року.

Так, граничним строком надходження виручки за господарською операцією є 18.12.2018 року, тобто дата до набрання чинності Законом України «Про валюту і валютні операції».

Затаких обставин, розрахунок пені у спірних правовідносинах відбувався за приписами Закону, що діяв на момент вчинення операцій.

Відповідно до п. 8 статті 16 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про валюту і валютні операції» уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вищевказаних посилань позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЛДМ ПРОФІ (61002, Харківська обл., місто Харків, вул., Маршала Бажанова, будинок 21/23, офіс 11-Н) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, будинок 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 04.08.2020 року.