Справа № 280/1647/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року 14 год. 55 хв.Справа № 280/1647/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

представника позивача - Дьяченко В.В.

представника відповідача - Кондратенко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області №ЗП3481/580/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019 про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що інспекційне відвідування, за наслідком якого прийнято оскаржувану постанову, проведено безпідставно. Обставини, викладені в Акті інспекційного відвідування, щодо допущення працівника до роботи без укладання трудового договору, не відповідають дійсності, оскільки між ФОП ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 01.09.2019 був підписаний трудовий договір. Однак, до виконання трудових відносин ОСОБА_2 так і не приступила, про що позивачем повідомлено інспектора праці під час інспекційного відвідування. У зв`язку з відсутністю наявності обставин для фактичного допущення до роботи ОСОБА_2 позивач і не направляв повідомлення в адресу центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленого КМУ. Отже, висновок відповідача щодо порушення позивачем частин першої і третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не відповідає дійсності, зроблений за результатами власного суб`єктивного правового тлумачення норм Кодексу законів про працю України. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву від 13.04.2020 вх. №17242 посилається на те, що ГУ Держпраці у Запорізькій області на правомірних підставах здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин. Наданим йому правом недопуску до здійснення оскаржуваного інспекційного відвідування позивач не скористався. Інспекційним відвідуванням встановлено фактичний допуск працівника без належного оформлення трудової діяльності, чим порушено вимоги частин першої і третьої статті 24 КЗпП України. Факт допуску ОСОБА_2 до роботи без оформлення з нею трудових відносин підтверджується письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 та копією договору про колективну матеріальну відповідальність. Тому, вважає, що накладення штрафу за порушенням вимог КЗпП України є правомірним та обґрунтованим. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.03.2020 частково задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову та вжито заходи забезпечення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанов, шляхом зупинення стягнення за постановою Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 3481/580/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/1647/20.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/1647/20, підготовче судове засідання призначено на 16.04.2020.

Ухвалою суду від 16.04.2020 підготовче засідання відкладено на 18.05.2020.

Ухвалою суду від 18.05.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.06.2020.

Протокольною ухвалою суду від 11.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06.07.2020.

Під час розгляду справи по суті 06.07.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 06.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

У зв`язку із перебуванням судді Максименко Л.Я. у відпустці з 20.07.2020 по 02.08.2020 рішення у повному обсязі складено та підписано 03.08.2020.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер запису НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; види економічної діяльності: код КВЕД 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).

До Головного управління надійшов лист Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 07.10.2019 № 1233/91/01-2019, з проханням провести ретельну перевірку по ФОП « ОСОБА_1 », а саме магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_2, за порушення законодавства про працю та про охорону праці.

01.11.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ № 1966 про проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1. з питань додержання законодавства про працю у термін по 11.11.2019.

На підставі зазначеного наказу 01.11.2019 оформлено направлення № 3481 на проведення заходу державного нагляду (контролю), предметом якого визначено: порядок оформлення трудових відносин. Дата початку та дата закінчення заходу державного нагляду (контролю) з 04.11.2019 по 11.11.2019. Для здійснення заходу державного нагляду (контролю) направлено головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів ОСОБА_3 (далі - інспектор праці).

Направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) було вручено 05.11.2019 ОСОБА_1 , про що свідчить підпис останньої на направленні.

В ході інспекційного відвідування в період з 05.11.2019 по 08.11.2019 інспектором праці ОСОБА_3 за адресою здійснення господарської діяльності позивача було встановлено, що «… з 01.09.2019 ОСОБА_2 виконувала роботи продавця продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_1 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» у відділі «Бакалея». Працівниця ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ. Факт допуску ОСОБА_2 до роботи без оформлення з нею трудових відносин підтверджується письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 та копією договору про колективну матеріальну відповідальність. Таким чином, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 має місце фактичний допуск до роботи 1 особи, без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України.».

За результатами інспекційного відвідування 08.11.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт № ЗП3481/580/АВ.

Зважаючи на виявлені порушення, 08.11.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області винесено Припис про усунення виявлених порушень № ЗП3481/580/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути порушення у місячний термін.

Інспектором праці вчинено запис, що припис виконано 28.11.2019.

Листом від 18.11.2019 за вих.№08/03.4-06/9926 позивача повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу.

19.12.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЗП3481/580/АВ/П/ТД-ФС, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн. за порушення останньою вимог частин першої і третьої статті 24 КЗпП України.

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини другої статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України..

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраця, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці в Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

У зв`язку із втратою чинності 14.05.2019 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, якою було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" від 21.08.2019 № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

У відповідності до пункту 2 Порядку № 823 (в редакції, чинній на час проведення інспекційного відвідування), заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до змісту підпункту п`ятого пункту 5 Порядку № 823, інспекційне відвідування проводиться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю чи його заступник.

Згідно з пунктами 8, 9, 10 Порядку № 823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів.

При цьому, відповідно до пункту 13 Порядку №823 інспектору праці заборонено розголошувати джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома, на недоліки або порушення і повідомляти об`єкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведено у зв`язку з отриманням такої скарги.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, інспекційне відвідування було проведено на підставі рішення органу контролю, оформленого наказом від 01.11.2019 № 1966, за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю і у відповідності до направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 01.11.2019 № 3481, яке було вручено позивачу 05.11.2019, про що свідчить підпис останньої.

Тобто, при здійсненні інспекційного відвідування відповідач діяв у межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 823, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку №823).

Судом встановлено, що в ході інспекційного відвідування в період з 05.11.2019 по 08.11.2019, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування №ЗП3481/580/АВ від 08.11.2019, інспектором праці Кропивою С.А. встановлено порушення позивачем вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме: «…з 01.09.2019 ОСОБА_2 виконувала роботи продавця продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_1 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» в відділі «Бакалея». Працівниця ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ. Факт допуску ОСОБА_2 до роботи без оформлення з нею трудових відносин підтверджується письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 та копією договору про колективну матеріальну відповідальність. Таким чином у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 має місце фактичний допуск до роботи 1 особи, без належного оформлення трудових відносин…».

За вимогами пункту 24 Порядку №823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування (пункт 23 Порядку №823).

Зважаючи на виявлені порушення 08.11.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області винесено Припис про усунення виявлених порушень № ЗП3481/580/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути порушення частин 1,3 статті 24 КЗпП України. Інспектором праці вчинено запис, що станом на 28.11.2019 припис виконано.

19.12.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЗП3481/580/АВ/П/ТД-ФС, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн. за порушення останньою вимог частин першої і третьої статті 24 КЗпП України.

Підставою для прийняття постанови №ЗП 3481/580/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019 відповідачем визначено порушення позивачем частин першої і третьої статті 24 КЗпП України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, трудовий договір Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма такого повідомлення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України (в редакції на момент прийняття оскаржуваної постанови), юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом наведеної норми відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, які використовують найману працю.

При цьому, повинен бути встановлений саме факт використання такою особою найманої праці.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Суд зауважує, що вказаним пунктом передбачено можливість накладення штрафу на підставі акту про порушення виявлене під час перевірки, а не під час інспекційного відвідування. Так, за приписами Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, а перевірка формою державного нагляду.

Стосовно суті викладених у акті порушень, суд зазначає, що аналіз змісту статті 265 КЗпП України та положень Порядку № 509, дозволяє дійти висновку про можливість накладення штрафу на суб`єкта господарювання саме за фактичний допуск працівника до виконання службових обов`язків без укладення трудового договору та лише за умови встановлення факту вчинення порушення вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини другої статті 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до частини першої статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що факт допущення позивачем до роботи ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин не підтверджується належними та допустимими доказами.

Оскільки інспекційне відвідування відбувалось у листопаді 2019 року, а мова про допуск до роботи працівника без належного оформлення трудових відносин ведеться за 01.09.2019, то відповідно особисто (очно) інспектор праці цього встановити не міг. Виходячи зі змісту акту інспекційного відвідування від 08.11.2019 №ЗП3481/580/АВ інспектор праці дійшов висновку про порушення позивачем частин першої та третьої статті 24 КЗпП України фактично на підставі письмових поясненнь ФОП ОСОБА_1 та копії договору про колективну матеріальну відповідальність.

Так, у письмових поясненнях від 05.11.2019 ФОП ОСОБА_1 зазначила наступне: «Я, ОСОБА_1 є приватним підприємцем з 29.05.2003 року. Свою діяльність здійснюю в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» с. В.Білозерка. З приводу роботи ОСОБА_2 можу пояснити наступне: з 01.09.2019 взяла на стажування ОСОБА_2 з подальшим оформленням, але офіційно працевлаштувати не вдалося, так як вона знаходилась на обліку в РЦЗ, та не надавала необхідні документи для оформлення» (арк. справи 86).

Тобто, вказаними письмовими поясненнями позивач не підтверджує та не спростовує факт допуску до роботи гр. ОСОБА_2 .

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, в ході інспекційного відвідування громадянку ОСОБА_2 , яка «з 01.09.2019 виконувала роботи продавця продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_1 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» в відділі «Бакалея» опитано не було.

Договір про колективну матеріальну відповідальність від 01.09.2019 (арк. справи 87), на який посилається інспектор в акті інспекційного відвідування, суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, в договорі від 01.09.2019 ФОП ОСОБА_1 з однієї сторони та члени колективу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3» - старший продавець касир ОСОБА_4 , продавець продовольчих товарів - ОСОБА_2 , продавець прод.товарів ОСОБА_5 , бухгалтер ОСОБА_6 , з іншої сторони уклали договір про те, що колектив бере на себе колективну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для реалізації, зберігання та продажу товарів, а власник зобов`язується створити колективу умови необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов`язань.

При цьому, договір не підписаний усіма членами колективу - відсутні підписи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також, відповідно до ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади).

Відтак, сфера застосування договору про колективну матеріальну відповідальність у ФОП є сумнівною, оскільки не виконуються вимоги положень ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України.

Окрім пояснень позивача та договору про колективну матеріальну відповідальність, як вбачається з акту, інспектором під час проведення інспекційного відвідування не досліджено жодного документу, який міг би беззаперечно свідчити про наявність трудових відносин позивача із гр. ОСОБА_2 .

Жодних інших доказів, які б підтверджувати допуск до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору та порушення ФОП ОСОБА_1 частин першої та третьої статті 24 КЗпП України в Акті інспекційного відвідування не зазначається.

Тобто, відповідачем зроблено висновки про використання ФОП ОСОБА_1 праці найманого працівника без дослідження первинних документів або будь-яких інших доказів, що підтверджують використання його праці.

Натомість, представник відповідача у відзиві на позовну заяву, обгрунтовуючи заперечення проти позову посилається на матеріали Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Так, із доповідної записки на начальника Великобілозерського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції Р.Кот "Про розгляд звернення ОСОБА_1 " встановлено наступне: "...01.09.2019 року взяла у магазин "ІНФОРМАЦІЯ_3" стажера - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку планувала в подальшому оформити продавцем у відділ "Бакалея". ...з 20.09.2019 ОСОБА_2 на роботу зявлятись не хоче". "Опитана ОСОБА_2 пояснила, що...починаючи з січня 2019 року й по 20.09.2019 ОСОБА_2 не офіційно працювала у ФОП ОСОБА_1 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_3"...".

Тобто, у вказаних матеріалах поліції зафіксовані свідчення осіб, зокрема, позивача та ОСОБА_2 , які підтверджують факт допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 .

Проте, вказані матеріали не можуть достаменно підтверджувати чи спростовувати факт належно оформлення ОСОБА_2 на роботу. Вказані обставини, мали бути встановлені саме шляхом проведення інспекційного відвідування, у зв`язку із чим, органами поліції і було направлено повідомлення до ГУ Держпраці у Запорізькій області.

Однак, інспектор не використовував вказані документи під час проведення інспекційного відвідування, не посилався на них в акті та не долучав їх в якості додатків.

Хоча, відповідно до п. 6 Порядку № 823 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Тобто, інспектор не скористався своїм правом витребування та залучення до матеріалів інспекційного відвідування вказаних документів. Відтак, суб`єкт владних повноважень не може наразі посилатись на них в обгрунтування своєї позиції.

Посилання відповідача на листи Запорізького обласного центру зайнятості від 10.04.2020, ГУ ПФУ у Запорізькій області від 09.04.2020 та ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.04.2020 суд також вважає безпідставними, оскільки вони отримані ГУ Держпраці у Запорізькій області після проведення інспекційного відвідування, не були предметом дослідження інспектора та не покладені в основу акту як такі, що підтверджують факт вчиненого правопорушення.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає недоведеним з боку відповідача факт порушень позивачем вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).

За приписами статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, з акту інспекційного відвідування не вбачається жодного доказу, що підтверджує використання ФОП ОСОБА_1 праці найманого працівника ОСОБА_2 без належного оформлення.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, враховуючи принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ЗП3481/580/АВ/П/ТД/ФС від 19.12.2019 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1251,90 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області №ЗП 3481/580/АВ/П/ТД-ФС від 19.12.2019 про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривня 90 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення в повному обсязі складено та підписано 03.08.2020.

Суддя Л.Я. Максименко