Справа № 260/1165/19
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа №260/1165/19

адміністративне провадження №К/9901/18237/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

22 липня 2020 року зазначена касаційна скарга направлена до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) засобами поштового зв`язку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

З 08 лютого 2020 року набрали чинності норми Закону України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Так, згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що викладений перелік причин для касаційного оскарження судових рішень у справах, що не відносяться до справ незначної складності, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, є залишення такої скарги без руху.

В обґрунтування касаційної скарги Державна фіскальна служба України посилалась на те, що справа не є малозначною, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу проходження позивачем публічної служби на посаді начальника митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС, яка відноситься до посад категорії «Б». Як на підставу для касаційного оскарження судових рішень заявник вказував на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому заявником не вказано, які саме норми права у подібних правовідносинах були застосовані апеляційним судом при вирішенні цієї справи, але без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки не містить посилання на норми права, які, на думку скаржника, застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах.

Разом із касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, обґрунтоване тим, що первинна касаційна скарга була повернута ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення. З огляду на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» асигнування на сплату судового збору не були передбачені в повному обсязі, сплата судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення по справі № 260/1165/19 здійснена при першій можливості. На думку скаржника, надання органами ДФС належних і допустимих доказів відсутності фінансування з Державного бюджету на момент звернення із касаційною скаргою до суду є визначальним для прийняття такої касаційної скарги для розгляду.

Разом із тим, суд критично ставиться до вимоги скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки обмежене фінансування бюджетної установи не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору. Крім того, відсутність належних доказів на підтвердження неспроможності сплати судового збору з лютого 2020 року по липень 2020 року виключає можливість доведення факту скрутного майнового стану скаржника. Таким чином, скаржник повинен неухильно виконувати покладені нормами КАС України процесуальні обов`язки щодо належного оформлення касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України, а саме: надання до суду уточненої касаційної скарги із зазначенням норми права, яка застосована судом апеляційної інстанції без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові щодо застосування цієї норм права у подібних правовідносинах; зазначення обставин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень із наданням належних і допустимих доказів пропуску такого строку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Визнати неповажними причини пропуску Державною фіскальною службою України строку на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №260/1165/19.

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко