Справа № 725/3421/20
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/3421/20
Номер провадження 2-а/725/132/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

представника позивача Опаєць О.П.,

відповідача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

та перекладачів Атаула Хан, Мангер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 27.02.2020 року відповідач був затриманий за незаконний перетин державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб та 28.02.2020 року в рамках процедури реадмісії був переданий працівникам Чернівецького прикордонного загону. В подальшому, останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та 02.03.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці прийнято рішення про його примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення терміном на 6 місяців.

Вказаний строк затримання відповідача закінчується о 16 год. 00 хв. 28 серпня 2020 року та позивачем було вжито вичерпний комплекс заходів щодо ідентифікації відповідача, зокрема направлено відповідні листи та запити до Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні, Адміністрації Державної прикордонної служби України, проте на даний час відповіді з вказаних установ не отримано та відповідача не ідентифіковано.

Вказував на те, що у зв`язку із відсутністю документів, які дають право на перетин державного кордону та не вжиття заходів щодо ідентифікації правопорушника з боку Посольства Ісламської Республіки Пакистан здійснити практичне видворення з території України до країни походження відповідача не можливо.

При цьому вважає, що відповідач буде ухилятись від добровільного виїзду з України до країни походження, оскільки свідомо порушила законодавство України із прикордонних питань, має намір незаконно потрапити до країн Європейського Союзу та обставини його затримання вказують на організований та прихований характер дій, направлених на незаконний перетин державного кордону.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 289 КАС України, просив продовжити строк затримання громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України терміном на 6 місяців, а саме до 16 год. 00 хв. 28.02.2021 року.

На вказану позовну заяву від відповідача надійшов відзив в якому останній позов не визнав посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо звернення до Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, оскільки копії відповідних листів, які додані до позову не підтверджують факту їх направлення та отримання адресатом. Також, зазначав, що відповідачем не підтверджено належними доказами виконання вимог ч. 3 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в частині проведення дактилоскопії та відібрання інших біометричних даних. Просив врахувати той факт, що у нього наявна фотокопія паспорту, яка направлена його адвокатом на адресу позивача, що свідчить про його співпрацю з прикордонними органами України та спростовує посилання позивача в тексті позовної заяви про відсутність такої співпраці. У зв`язку з наведеним просив відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Зазначала, що позивачем вжито всіх можливих заходів для ідентифікації відповідача, проте на даний час не отримано відповідей з відповідних консульських установ та іноземних представництв, а з боку відповідача відсутня співпраця, а тому строк затримання останнього доцільно продовжити.

Відповідач приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області та за участю перекладача пояснив, що заперечує проти задоволення позову та просить врахувати обставини викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 289 КАС України передбачено, що підставами для застосування судом за позовом відповідного компетентного органу такого заходу як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України може бути наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

У відповідності до положень п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 23 квітня 2012 року №353/271/150, п.1 та п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, від 17 липня 2003 року №1110 в сукупності з нормами ст.. 289 КАС України, клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. В такому випадку клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення та вирішується в одному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.03.2020 року вирішено примусово видворити відповідача та затримати його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місців з моменту його фактичного затримання.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача шляхом звернень до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України у лютому 2020 року, до Адміністрації Державної прикордонної служби України у березні 2020 року та до Посольства Ісламсьокї Республіки Пакистан в Україні, а саме 28.02.2020 року,04.03.2020 року, 17.06.2020 року, що підтверджується копіями відповідних звернень.

Разом з тим, на момент звернення до суду з даним позовом інформація з країни громадянської належності відповідача не находила та відсутні відповідні документи, необхідні для ідентифікації відповідача, при цьому матеріали справи не містять доказів про співпрацю з боку останнього, що також є обов`язковою ознакою наявності підстав для продовження строку його затримання.

Надаючи оцінку посиланням відповідача у відзиві варто зазначити, що відсутні будь-які дані, які б ставили під сумнів факт звернення позивача до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні, при цьому відповідно до листа направленого Адміністрації Державної прикордонної служби України у березні 2020 року позивачем проведено дактилоскопію, направлено дактилокартки, фотокартки і скановані відбитки пальців відповідача та інших затриманих громадян Пакистану, а також рапорт про їх відмову від заповнення анкет. Таким чином, позивачем виконано покладені на нього обов`язків щодо вжиття заходів для ідентифікації відповідача.

Щодо долученої до відзиву фотокопії паспорта варто зазначити, що оригінал або належним чином завірена копія паспорту для огляду в судовому засіданні не надавалась, відсутнєвідповідне повідомлення про ідентифікацію відповідача на підставі зазначеного паспортного документу, а представник прикордонної служби заперечував факт ідентифікації відповідача, у зв`язку з чим судом ставиться під сумнів зазначений доказ та не оцінює відповідну копію сторінки паспорта, що додана до відзиву як належний та допустимий доказ, який б поза розумним сумнівом свідчили про ідентифікацію відповідача.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не одержано інформації з країни громадянської належності відповідача та документів, необхідних для його ідентифікації, при цьому позивачем вжито достатньо заходів з цією метою, про що свідчить копії листів направлених останнім до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідей на вказані листи, які б дали можливість ідентифікувати відповідача.

Частиною першою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: «f») законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для продовження строку затримання громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність співпраці з боку іноземця з прикордонними органами України, а також позивачем вжито достатніх заходів для його ідентифікації, проте на даний час відсутні необхідні відомості для ідентифікації останнього.

Таким чином, позивачем, на якого відповідно до вимог ст.ст. 9, 77 КАС України покладено обов`язок доказування, надано суду достатньо належних та допустимих доказів наявності сукупності обставин передбачених ст. 289 КАС України, які дають підстави для продовження строку затримання відповідача.

При цьому, суд також враховує, що відповідач вже затримувався строком на 6 місяців, та сукупний строк його затримання на даний час не перевищує встановленого в ч. 11 ст. 289 КАС України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 268-272, 289, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України терміном на шість місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений о 16 год. 15 хв. 03.08.2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна