Справа № 380/4587/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4587/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , який діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не складення подання до Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8790,90 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8790,90 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних коштів з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір у сумі 879,09 грн. на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом зі своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пауком А.Я. вперше придбали житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 . При нотаріальному посвідченні вказаного договору, позивач та його неповнолітні діти сплатили збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2930,30 грн. кожен, а всього на суму 8790,00 грн. (1% вартості придбаного майна), що підтверджується квитанціями № 98, № 99 та № 100 від 27 січня 2020 року.

Позивач зазначає, що з метою повернення вказаних коштів звернувся до відповідача із відповідною заявою, однак отримав відмову, у зв`язку з чим змушений звертатися до суду.

Позивач вважає, що оскільки житло придбане ним та його неповнолітніми дітьми вперше, вони відповідно до вимог пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» не повинні були сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна, сплата такого збору в сумі 8790,00 грн. (1% вартості квартири) є помилковою, а тому підлягає поверненню з державного бюджету.

У зв`язку з вищевказаним, адміністративний позов просить задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не володіє інформацією щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому не має можливості встановити факт придбання житла фізичними особами вперше. Крім того, зазначає, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували, що майно придбане ним вперше.

Відповідач стверджує, що громадяни, які придбавають житло вперше звільняються від сплати збору на підставі закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду. Тому питання звільнення від сплати збору повинно було з`ясовуватись при нотаріальному посвідченні цивільно-правового договору.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій вказує про те, що фактично у відзиві на позовну заяву немає жодних доказів на спростування аргументів, викладених у позовній заяві, а відтак відповідачем не доведено наявності обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову.

У поданому поясненні щодо позову третя особа зазначає, що процедуру повернення органами Державної казначейської служби України операцій з повернення помилково або надміру сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787. Відповідно до вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 затверджені «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету». Цією постановою встановлено, що перелік податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету визначається відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, контроль за справлянням надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна» закріплено за органами Пенсійного фонду України.

Також третя особа зауважує, що органи Казначейства не приймають рішення щодо повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів, а лише виконують прийняте уповноваженим органом (органом стягнення або судом) рішення. Просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду видати подання на повернення коштів платнику.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 18 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 03 липня 2020 року залучено Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 грудня 2006 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

27 січня 2020 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (Продавці) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (Покупці) укладений договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пауком А.Я., зареєстрований в реєстрі № 104, згідно з яким Покупці прийняли у власність у рівних частинах (тобто по 1/3 (одній третій) частці кожному) квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власниками зазначеної квартири є ОСОБА_3 (1/3 частки), ОСОБА_2 (1/3 частки) та ОСОБА_1 (1/3 частки), що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер (з відкриттям розділу): 50825421 від 27 січня 2020 року.

Відповідно до квитанції № 98 від 27 січня 2020 року ОСОБА_2 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Відповідно до квитанції № 99 від 27 січня 2020 року ОСОБА_3 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Відповідно до квитанції № 100 від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 сплатив збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Листом від 10 квітня 2020 року № 1300-0503-8/22371 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна повідомило про те, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати збору осіб, які придбавають майно вперше не належить до його компетенції. У разі надання органам Пенсійного фонду відповідного документа про визнання громадянина особою, що придбаває нерухоме майно вперше, виданого органом до компетенції якого це відноситься, він буде звільнений від сплати збору. Враховуючи, що на даний час такого органу не існує, особу, що придбаває житло вперше, може бути визнано в судовому порядку.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач, який діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважає відмову відповідача протиправною, оскільки ними по суті безпідставно (помилково) сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного майна.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з абзацом 1 пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03 листопада 1998 року збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 15-3 цього ж Порядку нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм законодавства вказує, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (позивач) та неповнолітні ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в інтересах яких діє позивач) є власниками квартири АДРЕСА_2 частки кожен). Підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу квартири від 27 січня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пауком А.Я., зареєстрований у реєстрі № 104, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер (з відкриттям розділу) 50825421 від 27 січня 2020 року.

Відомості щодо придбання позивачем та його неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в інтересах яких діє позивач) іншого житла у матеріалах справи відсутні. В свою чергу, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним та його неповнолітніми дітьми житла вперше та свідчили б про відсутність у них права на звільнення від сплати збору.

Разом з тим наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта слідує, що позивач - ОСОБА_1 є власником квартири, (магазину-салону) загальною площею 35,5 кв.м., комори в підвалі - 3,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . Підстава виникнення права власності: договір дарування, Р. № 450 від 30 липня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В., дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 04 серпня 2009 року.

З цього приводу суд зазначає, що в законодавстві України відсутнє визначення терміну «придбавання майна», проте системний аналіз використання цього терміну у законодавстві України дозволяє зробити висновок, що цей термін на відміну від більш широкого поняття «набуття майна», означає не будь-який спосіб набуття майна, а конкретний - купівля-продаж, в той же час як набуття майна внаслідок приватизації, спадкування, дарування тощо поняттям «придбавання майна» не охоплюється.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач та його неповнолітні діти - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в інтересах яких діє позивач) 27 січня 2020 року вперше придбали нерухоме майно (квартиру АДРЕСА_2 частки кожен)) за договором купівлі-продажу і при його нотаріальному посвідченні безпідставно сплатили збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості на загальну суму 8790,90 грн. (по 2930,30 грн. кожен).

Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачу та його неповнолітнім дітям - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в інтересах яких діє позивач) у поверненні безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8790,90 грн. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 січня 2020 року.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Суд зазначає, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Разом з тим суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які наведені у його постановах від 20 березня 2018 року (справа № 819/1249/17), від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17), від 31 січня 2018 року (справа № 819/1667/17) та в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом під час ухвалення рішення у справі.

Відповідно до квитанції № 98 від 27 січня 2020 року ОСОБА_2 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Відповідно до квитанції № 99 від 27 січня 2020 року ОСОБА_3 сплатила збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Відповідно до квитанції № 100 від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 сплатив збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області.

Згідно із пунктом 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Тому, з огляду на наведене правове регулювання та, враховуючи, що збір з операцій купівлі - продажу нерухомого майна на загальну суму 8790,00 грн. сплачений позивачем та його неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (в інтересах яких діє позивач) на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області, належить зобов`язати відповідача:

- сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 100 від 27 січня 2020 року;

- сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 98 від 27 січня 2020 року;

- сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 99 від 27 січня 2020 року;

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з цим адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 879,09 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 12 червня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2102 гривні.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, оскільки предметом розгляду у цій справі є позовна вимога немайнового характеру, то позивач при зверненні до суду мав сплатити судовий збір у розмірі, який становить 840,80 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Тому, сплативши 879,09 грн. судового збору за заявлену позовну вимогу немайнового характеру позивач вніс більший його розмір, ніж встановлено законом.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, за такого правового регулювання надмірно сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 38,29 грн. (879,09 грн. - 840,80 грн.) може бути повернута йому ухвалою суду за його клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при зверненні з позовом до суду позивач мав сплатити 840,80 грн., а також беручи до уваги, що позов задоволено у повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не складення подання до Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області про повернення ОСОБА_1 , який діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 100 від 27 січня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 98 від 27 січня 2020 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області (вул. К. Левицького, 82-а, м. Львів, 79017, ) подання про повернення ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 2930,30 грн. відповідно до квитанції № 99 від 27 січня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 12 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу та з урахуванням строків, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.