Справа № 260/19/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про накладення штрафу

30 липня 2020 рокум. Ужгород№ 260/19/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Гонтовий Ю.О.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явилася,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник ОСОБА_2 Артур ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні клопотання позивача про накладення штрафу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна 4, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 30 липня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі складено протягом 04 серпня 2020 року.

02 січня 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, якою просить визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо невиплати пенсії за минулий час, а саме за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року та зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області виплатити пенсію за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року.

18 лютого 2019 року, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі (т.1 а.с. 197-208).

28 травня 2019 року, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі №260/19/19 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії без змін, (т.1 а.с. 267- 274).

02 серпня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду замінено сторону за виконавчим листом виданим 16 липня 2019 року в адміністративній справі № 260/19/19, а саме боржника: Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 2, ) на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ).

23 вересня 2019 року, ухвалою суду замінено сторону (боржника) у виконавчому листі Закарпатського окружного адміністративного суду, виданому 15 липня 2019 року у адміністративній справі № 260/19/19, а саме боржника: Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 2, ) на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ).

20 березня 2020 року, ухвалою суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року.

31 березня 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області подало звіт про виконання рішення суду по справі.

10 квітня 2020 року, позивачем подано до суду клопотання про накладення штрафу на керівника Ужгородського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області, відповідального за виконання рішення, відповідно до ч.4 ст. 382 КАС України.

12 травня 2020 року, ухвалою суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати новий звіт про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали.

22 травня 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області подало звіт про виконання рішення суду по справі.

02 червня 2020 року, позивачем подано до суду клопотання про накладення штрафу на керівника Ужгородського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області або інших посадових осіб, відповідального за виконання рішення, відповідно до ч.4 ст. 382 КАС України.

09 червня 2020 року, ухвалою суду призначено судове засідання для розгляду клопотання позивача про накладення штрафу за невиконання судового рішення на 22 червня 2020 року. Судове засідання відкладалося у зв"язку із запровадженням особливого режиму роботи суду та 26 червня 2020 року по причині витребування від відділу примусового виконання рішень виконавчих проваджень.

Позивач у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомили. У клопотанні поданому суду 02 червня 2020 року, просить розглянути клопотання за її відсутності. У визначенні розміру штрафу покладається на розсуд суду.

Відповідно до статті 382 частини 4 КАС України, питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Представники відповідача Жупан А.Ю. та Міськова Н.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання як безпідставного.

Розглянувши новий звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про виконання рішення суду по справі та клопотання позивача про накладення штрафу, судом встановлено наступне.

12 травня 2020 року, ухвалою суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати новий звіт про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали.

22 травня 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області подало звіт про виконання рішення суду по справі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області на виконання зазначеного рішення суду вказується, що у квітні 2019 року проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 частини суми боргу у розмірі 17615,53 грн., а заборгованість за період з 1 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 281504,55 грн. нараховано та включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачена після виділення коштів Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету в Порядку, затвердженому Постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (далі - Порядок №649). Доказом включення судового рішення до реєстру, відповідно до пункту 3 Порядку № 649, є Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. У Витягу наявна інформація на дату його формування щодо реєстраційного номеру рішення суду в реєстрі. Відповідно до Витягу від 20 травня 2020року реєстраційний номер рішення суду в реєстрі: 48152. Факт включення судового рішення до реєстру є необхідною умовою для своєчасного чергового розгляду документів на засіданні комісії. Інформація та копії документів, передбачених пунктом 5 Порядку № 649 необхідні для підтвердження суми, що підлягає виплаті за рішенням суду, містяться в Реєстрі. Додатково повідомляють, що доступ до відомостей реєстру, відповідно до пункту6 Порядку, затвердженого постановою правління ПФУ від 26.09.2018 № 20-1, надається зокрема членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно до пункту 7 Порядку № 649. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області дотримано всіх необхідних процедур для своєчасного включення судового рішення до реєстру.

12 травня 2020 року, в судовому засіданні, представником відповідача надано відповідь ПФУ на запит, який був зазначений у звіті щодо виконання рішення від 31 березня 2020 року, (а.с. 85 т.2).

У даному листі від 16 квітня 2020 року, ПФУ посилається на постанову КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», яким врегульовано механізм погашення, що утворилися внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання рішень», (а.с. 117-118 т.2).

Як слідує зі змісту інформації про стан виконання рішення, наданої ГУ ПФУ у Закарпатській області, рішення суду у даній адміністративній справі виконане частково, у квітні 2019 року проведення нарахування та виплату ОСОБА_1 , частини суми боргу у розмірі 17 615,53 грн., а заборгованість за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 281 504,55 грн., нараховано та включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачуватись після виділення коштів Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю тему в Порядку № 649.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на обставини даної справи, розгляд повторного клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника пенсійного органу від 02 червня 2020 року можливе через оцінку поданих звітів відповідачем.

20 березня 2020 року, суд розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати звіт про повне виконання рішення суду з мотивів, що відповідно до витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень, 27.09.2019 до відділу ПВР надійшла відповідь Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 25.09.2019 року за № 29220/07.01, де зазначено, що рішення суду виконано частково, а саме: у квітні 2019 року, проведено нарахування та виплату суми боргу ОСОБА_1 , в розмірі 17 615, 53 грн та додатково проведено перерахунок щомісячного довічного утримання у відповідності до законодавства. Залишок суми боргу, яка утворилась за період з 1 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року з урахуванням проведених перерахунків щомісячного грошового утримання у сумі 299 120, 08 грн., включено до Реєстру погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, у відповідності до вимог Постанови КМУ від 22.08.2018 № 649. Отже, суд констатував що рішення на час постановлення ухвали залишалося невиконаним відповідачем.

12 травня 2020 року, суд зобов`язав пенсійний органу подати новий звіт про повне виконання рішення суду, оскільки матеріали справи не містили відомостей та належних доказів на вчинення Головним Управлінням Пенсійного фонду дій передбачених пунктом 5 Порядку № 649 з моменту набрання законної сили судовим рішенням, ( а.с. 125, Т.2) . 22 травня 2020 року на виконання таких вимог відповідач подає звіт ( а.с. 138, Т.2) до якого додає витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та зазначає, що факт включення судового рішення до реєстру є необхідною умовою для своєчасного чергового розгляду документів на засіданні комісії. З аналізу доданого витягу (а.с.139, т.2) слідує, що рішення до боржника надійшло 03 червня 2019 року та включено рішення до реєстру тільки 29 жовтня 2019 року, тобто майже через чотири місяці, що на переконання суду не може свідчити про належне виконання рішення суду боржником.

Крім того, судом критично оцінюються доводи представників відповідача (боржника), що така затримка була пов`язана із реорганізацією територіальних органів (боржника), оскільки організацію роботи та керівництво управлінням здійснює керівник, в межах повноважень якого здійснювати контроль за належним виконанням своїх обов`язків працівниками управління чи його структурних підрозділів.

16 квітня 2020 року, згідно листа Пенсійного фонду України № 2800-030202-9/12362 (а.с.118, Т.2) зазначено, що повідомляють Головне управління ПФ України в Закарпатській області про необхідність провести перевірку розрахунку суми та періоду доплати за рішенням суду з урахуванням коштів виплачених у квітні 2019 року.

На час розгляду клопотання поданого стягувачем ОСОБА_1 02 червня 2020 року пенсійним органом не подано суду жодних інших доказів, які б підтверджували прийняття в порядку передбаченому Постановою КМ № 649 будь-яких рішень, розрахунків або ж вчинення боржником інших дій щодо повного виконання рішення суду.

Згідно ч.1 статті 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058- IV) кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 72, пунктом 1 частини першої статті 73 Закону № 1058-IV, кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 382 частини 2 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представники відповідача доводили, що 22 серпня 2018 року Постановою Кабінету Міністрів № 649, затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цієї мети.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок № 649), пунктом 2 якої установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою.

Порядок № 649 доповнений абзацом четвертим пункту 2 із змінами, внесеними за постановою КМ № 788 від 21.08.2019 року, де рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.

Отже, доводи відповідача про наявність такої Постанови, яка визначає порядок та черговість виплати на користь позивача присуджених сум виплат не може прийнятися судом, оскільки Постанова № 649 стосується виключно узгодження між територіальним органом Пенсійного фонду та Пенсійного фонду України розрахованої суми, що підлягає виплаті за відповідним рішенням суду. При цьому, в Постанові № 649 не зазначені строки для такого узгодження: строки підготовки та подачі органом Пенсійного фонду документів до Пенсійного фонду України, строки прийняття рішення Пенсійним фондом щодо узгодження розрахованої суми; строки доопрацювання документів органом Пенсійного фонду; строки повідомлення Пенсійним фондом рішення про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Крім того, не зазначено як подібне узгодження суми, що підлягає виплаті співвідноситься із виконанням рішенням відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України або Закону України Про виконавче провадження або Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Досліджені матеріали виконавчих проваджень не спростовують встановлених обставин, а постанова про накладення штрафу (ВП 61636134) на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржена в судовому порядку та рішенням за наслідками такого розгляду не набрало законної сили на час винесення даної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше в рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року «Гайгузус проти Австрії», у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кречко проти України» (рішення від 8 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, керівником якого згідно відомостей з ЄДР є ОСОБА_5 . Необхідність максимального забезпечення судом у кожній справі дотримання принципу обов`язковості судового рішення, зумовлено також тим, що невиконання рішень суду призводить до зниження довіри людей до судової влади, а також посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду є неефективним.

Судовий контроль було встановлено судом з урахуванням встановлених системних і грубих порушень відповідачем прав позивача, законів та фактичного невиконання судового рішення, яке набрало законної сили..

З огляду на викладене Суд критично оцінює доводи Пенсійного органу щодо виконання судового рішення, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету. Крім того, факт включення судового рішення до реєстру хоч і є необхідною умовою для розгляду документів на засіданні комісії за Постановою № 649, однак аж ніяк не свідчить про своєчасний розгляд поданих документів та про фактичне повне виконання рішення суду. Крім того, подані звіти боржника від 31 березня 2020 року (а.с.85, т.2), від 22 травня 2020 року ( а.с.138, т.2) свідчать по неналежне виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення від 18 лютого 2019 року у справі 260/19/19 з вищезазначених підстав. Суд констатує, що на час постановлення даної ухвали боржник не виконав рішення суду в повному обсязі, що є підставою в порядку судового контролю для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень відповідального за виконання рішення суду та для забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення, а також реалізації права особи на судовий захист..

Щодо доводів про те, що боржник не є розпорядником бюджетних коштів, суд зазначає наступне.

Приписами абзацу другого пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486, визначено, що управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 3, 5, 8 пункту 4 вказаного Положення).

Таким чином, фінансування пенсійних виплат на виконання судового рішення у справі № 260/19/19 має бути здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, тобто доводи боржника про те, що він не є розпорядником коштів, є необґрунтованими.

А відтак, рішення суду по справі 260/19/19 від 18 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 28 травня 2019 року, у встановлені законом строки не виконано, що тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2, 3 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня 2020 року 2197 гривні.

З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, враховуючи принцип співрозмірності вчиненого порушення, суд вважає за належне накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 43 940 грн., з яких 21 970, 00 грн. стягнути в дохід Державного бюджету України та 21 970,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243, 256, 370, 382, КАС України, суд,-.

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області Звіт про виконання рішення суду за №0700-0412-7/16288 від 21.05.2020 року у справі №260/19/19 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі.

2. Клопотання позивача про накладення штрафу за невиконання рішення суду задовольнити.

3. Накласти штраф у розмірі 43 940, 00 грн. (сорок три тисячі дев`ятсот сорок гривень, 00 коп.) на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (юр. адреса: АДРЕСА_2 , ) .

4. Половину штрафу (50%) у розмірі 21 970, 00 грн. (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень, 00 коп.) стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

5. Половину штрафу (50%) у розмірі 21 970, 00 грн. (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень, 00 коп.) стягнути на користь Державного бюджету України, отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026007, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Штраф (як засіб процесуального примусу) накладений на ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф), за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення штрафу).

6. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області новий строк для подання звіту про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі № 260/19/19 протягом тридцяти календарних днів з дня набрання законної сили даної ухвали .

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Т.В.Скраль