Справа № 160/8276/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
05 серпня 2020 р.Справа №160/8276/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО» до Державної Казначейської служби України, третя особа Департамент Державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.07.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО», у якому позивач просить суд:
Одночасно із вищезазначеним позовом до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авісто» про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
04.08.2020 року позивачем шляхом електронного зв`язку подано заяву про забезпечення позову та 05.08.2020 засобами поштового зв`язку ідентична заява про забезпечення позову та уточнена позовна заява. Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
В обґрунтування вказаної заяви позивачем зазначено, що станом на сьогоднішній день грошові кошти перебувають на рахунку з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження у Державній казначейській службі України з 2017 року незаконно, позивач вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду. У зв`язку з чим, для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та понести значні витрати на повторне відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до п. 21 Розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII Цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону. Крім того відповідно до п.16 Розділу VII, у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум. Отже, є ризик того, що відповідач може здійснити перерахунок грошових коштів позивача до Державного бюджету України, що значно ускладнить ситуацію, оскільки у такому випадку позивачеві для відновлення прав на володіння, користування та розпорядження грошовими коштами необхідно буде вступати у нові судові тяжби.
Враховуючи наведене у Позивача є всі підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
За положеннями ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до п.2 ч. 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Поряд із цим, суд зазначає, що згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому, частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Викладене вище свідчить про наявність значних ризиків того, що зазначені кошти можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент прийняття рішення у справі, що в свою чергу значно ускладнить для заявника у разі задоволення позовних вимог захист його права.
Суд зазначає, що оскільки правомірність вчинення дій чи допущення бездіяльності відповідача підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваним діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем разом із заявою про забезпечення позову.
Також слід звернути увагу на те, що задоволення заяви є співмірним заявленим позовним вимогам. У даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авісто» та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких буде подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
В той же час, суд приходить до висновку, що сформульована заявником вимга щодо способу не в повній мірі відповідає виду забезпечення позову та потребує корегування відповідно до вимог КАС України, шляхом здійснення забезпечення забороною відповідачу вчииняти певні дії.
При цьому, суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Заборона вчиняти дії по списанню грошових коштів з депозитного рахунку, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє вчиняти вказані дії до вирішення спору в даній справі.
Додатково, суд зазначає, що накладення заборони здійснювати операції по списанню грошових коштів з рахунку обліку депозитних сум, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог.
Таким чином, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО» про забезпечення позову в адміністративній справі №160/8276/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО» до Державної Казначейської служби України, третя особа Департамент Державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТО»; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35648623; адреса: 49084, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Макарова, буд. 14-А.

Боржник: Державна казначейська служба України; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646; адреса: 01601, м.Київ, вул. Бастіонна, 6.

Строк пред`явлення до виконання: до 05 серпня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно