Справа № 360/1973/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1973/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач після уточнення позовних вимог просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Стефанова К.О. про застосування адміністративно - господарського штрафу № 130365 від 17 січня 2020 року, якою на ОСОБА_1 , накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000,00 грн (а.с.34-38).

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив наступне.

08 травня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 з Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61950381, згідно якої було відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 130365, виданої 17 січня 2020 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Стефановим К.О., про стягнення штрафу в сумі 34000 гривень.

В подальшому, позивач дізнався, що відносно нього 17.01.2020 начальником Управління Укртрансбезпеки у Луганській області Стефановим К.О. було винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 130365, згідно якої « ОСОБА_1 20.11.2019 о 13:40 в Харківській області, державний номер НОМЕР_1 , допустив перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, чим порушив ч. 1 абз.16 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», акт 188080 водій ОСОБА_2 ».

Між тим позивач не погоджується з застосованою до нього адміністративно - господарською відповідальністю, оскільки згідно товарно-транспортної накладної № 2 від 20 листопада 2019 року автомобільним перевізником є Селянське фермерське господарство «Агротранс» (водій ОСОБА_2 ). Крім того, позивач зазначив, що про наявність оскаржуваної постанови йому не було відомо, як і про висунуті звинувачення з боку відповідача про порушення дорожнього законодавства. Жодного виклику чи документу з цього приводу, ані позивач, ані СФГ «Агротранс» не отримувало. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду 21.07.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.48-54). В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013, був зупинений транспортний засіб марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 . За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з наданої водієм товарно-транспортної накладної № 2 від 20.11.2019 було встановлено, що його загальна маса разом з вантажем становила 52,42 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу. На підставі пункту 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0023120 від 20.11.2019. Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксовано в акті № 188080 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 20.11.2019. Водій ОСОБА_2 з Актом № 188080 був ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився, про що вчинений відповідний запис. Повідомленням № 80533/29/24-19 від 13.12.2019, направленим поштою 13.12.2019 відповідно до списку № 3131 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих у Сєвєродонецьке відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта», позивач був запрошений на 24.12.2019. Однак, на розгляд справи щодо акта № 188080 від 20.11.2019 представник позивача не прибув та не надав письмових пояснень, які б могли вплинути на результати розгляду. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130365 від 17.01.2020 за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена частиною першою, абзац 16 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.42-43).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований 15.02.2005, 0000165 Троїцькою районною адміністрацією Луганської області, видом діяльності є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, 47.82 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 49.42 надання послуг перевезення речей (переїзду); в стані припинення не перебуває (а.с.13-15,16, 81-82).

Відповідно до інформації, зазначеної у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником Селянського фермерського господарства «Агротранс» () є також ОСОБА_1 (а.с.7).

Позивач є власником транспортного засобу марки MAN номерний знак НОМЕР_1 , та причепу марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.18,19).

08.07.2014 ОСОБА_1 (орендодавець) та СФГ «Агротранс» (орендар) заключили договір оренди транспортних засобів, відповідно до п.1.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне володіння та користування транспортний засіб:

-вантажний фургон марки MAN, модель F 2000, випуску 1997 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Орендодавцеві та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого та зареєстрованого ВРЕР м.Сватове при УДАІ УМВС України в Луганській області 01.03.2008;

-причіп (бортовий тентований) марки KOGEL, модель AN, випуску 1988 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який належить Орендодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , виданого та зареєстрованого ВРЕР м.Сватове при УДАІ УМВС України в Луганській області 08.02.2008.

Строк оренди складає десять років з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення (п.7.1 договору) (а.с.20-23).

В матеріалах справи наявний договір поставки №1911Л від 19.11.2019 укладений між ТОВ «ХАР АГРО» (покупець) та СФГ «Агротранс» (постачальник) на поставку пшениці (а.с.84-85).

Судом встановлено, що на виконання вказаного договору поставки СФГ «Агротранс» 20.11.2019 здійснило поставку пшениці ТОВ «ХАР АГРО» , що підтверджується товарно-транспортною накладною №2 від 20.11.2019 (а.с.10).

Автомобільним перевізником виступав саме СФГ «Агротранс». Здійснював перевізку на орендованих СФГ «Агротранс» автомобілі марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_7 , водій ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах з СФГ «Агротранс», що підтверджується копією наказу №32 від 22.04.2019 та трудовою книжкою ОСОБА_2 (а.с.86, 87-92).

Судом також встановлено, що 18.11.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області винесено направлення на рейдову перевірку №018915 (а.с.56).

Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було складено акт №0023120 від 20.11.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого автомобіль марки MAN номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 з вантажем пшениця перевищує нормативну допустиму масу, оскільки фактична 52,42 т, а нормативно допустима 40 т (а.с.58).

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 з актом ознайомився, від підпису відмовився (а.с.58).

Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було складено акт №188080 від 20.11.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого водій ОСОБА_2 на автомобілі марки MAN номерний знак НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу згідно ТТН з перевищенням вагових норм на 31,05 % без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, та за яке встановлено відповідальність абзац 16 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.59).

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 з актом ознайомився, від підпису відмовився (а.с.59).

Управління Укртрансбезпеки у Луганській області направило засобами поштового зв`язку на адресу позивача повідомлення про розгляд справи про порушення, відповідно до якого, останній повинен прибути 24.12.2019 до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявленого під час рейдової перевірки, а саме 20.11.2019 транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_9 (а.с.60,61,62-63).

При цьому, доказів того, що вказане повідомлення вручено було позивачу, відповідач суду не надав. Натомість в реєстрі відправлення листів №54/зпп від 13.12.2019 у графі з прізвищем позивача зазначено «повернуто» (а.с.61).

17.01.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області винесено постанову №130365 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн, відповідальність за яку встановлено ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність покладено на ОСОБА_1 , як фізичну особу (а.с.64).

30.04.2020 старшим державним виконавцем Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Калюжною О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61950381 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 34000 грн на виконання постанови №130365 від 17.01.2020 (а.с.12).

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (в редакції на момент перевірки), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 та Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджений постановою КМУ від 25.02.2009 № 207 (далі - постанова №207).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Проведення рейдової перевірки регламентовано пунктами 4, 12-17, 19- 22 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку № 1567).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку № 1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22 Порядку № 1567).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Стаття 48 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 60 Закону № 2344-ІІІ встановлена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так за змістом абзацу 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже вказана норма покладає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт на автомобільних перевізників.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, як вже було встановлено судом раніше, автоперевізником вантажу виступало саме СФГ «Агротранс», а не ОСОБА_1 Водій, який здійснював автоперевезення, перебував у трудових відносинах саме з СФГ «Агротранс». Автомобіль та причеп, який транспортував вантаж, перебував в оренді у СФГ «Агротранс».

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме перевізник, а не власник транспортних засобів у випадку, коли власник не використовує транспортний засіб, а лише володіє майновими правами на транспортний засіб.

Норми Закону № 2344-ІІІ не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути одночасно і автомобільним перевізником, проте, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом останній не несе.

Відповідно до наведених норм, та встановлених фактичних обставин у справі, суд дійшов висновку, що позивач не є у даних спірних правовідносинах автомобільним перевізником та належним суб`єктом відповідальності за вчинене правопорушення.

Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.01.2020 №130365 відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, яка висловлена у Постанові від 20.12.2018 по справі №804/8740/16, суд вважає неприйнятною, оскільки правовідносини у вказаній справі не є тотожними до даної справи.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним постанов, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 14.05.2020 №104 (а.с.6).

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в загальному розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 296, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Луганській області № 130365 від 17 січня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд.14) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова