Справа № 522/12513/20
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/522/399/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.07.2020 року звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом просив видворити відповідача, посилаючись на те, що 10.11.2017 року співробітниками ГУ ДМС України в Харківській області було виявлено особу, яка назвалась громадянином Грузії ОСОБА_1 . В результаті проведеної перевірки було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні. Перевіркою наявних документів та відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України в 1990-х роках нелегально, поза пунктами пропуску через державний кордон. Близьких родичів на території України немає, офіційно не працевлаштований. Відповідач був раніше судимий. 10.11.2017 року ГУ ДМС в Харківській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.12.2017 року. Останній раз відповідач був засуджений до позбавлення волі за ст. 15, ст.71, ч.2 ст.185 КК України 30.01.2018 року. Звільнений 30.07.2020 року.

Ухвалою суду від 30.07.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду на 03.08.2020 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача Стельмах О.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Чантурія К.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що з позовом згоден, адвоката та перекладача не потребує.

Згідно ч. 9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 10.11.2017 року співробітниками ГУ ДМС України в Харківській області було виявлено особу, яка назвалась громадянином Грузії ОСОБА_1 .

10.11.2017 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МХК № 119896, якою був притягнутий до адміністративної відповідальності та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

10.11.2017 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.12.2017 року.

У визначений термін громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав.

З характеристики ДУ «Одеська виправна колонія №14» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був раніше судовий. 01.12.1993 року засуджений до позбавлення волі за ст.17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ст.42 КК України. Звільнений 28.09.1996 року; 30.09.1997 року засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки за ч.2 ст.143 КК України; 28.04.1999 року засуджений до позбавлення волі за ст.17, ч.2 ст.140, ст.42 КК України. Звільнений 19.11.2002 року; 05.08.2003 року засуджений до позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України. Звільнений 20.03.2006 року; 08.04.2008 року засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки за ст75, ст.76, ч.1 ст.309 КК України; 13.07.2009 року засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць за ст. 70, ст71, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України; 11.02.2011 року засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки за ст.70, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України. Звільнений 12.12.2012 року; 10.04.2014 року засуджений до позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців за ч.2 ст.185 КК України. Звільнений 28.03.2014 року; 15.01.2015 року засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки за ч.2 ст.185 КК України. Звільнений 24.06.2016 року; 13.02.2017 року засуджений до позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці за ч.2 ст.185 КК України. Звільнений 10.11.2017 року; 30.01.2018 року засуджений до позбавлення волі за ст.15, ст.71. ч.2 ст.185 КК України. Звільнений 30.07.2020 року.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки, громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та зник; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, та зважаючи на те, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив норми кримінального кодексу України. правовий режим знаходження його на території України та неодноразово засуджений до позбавлення волі, а тому вважає, що є підстави для примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 77, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити з території України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено відразу 03.08.2020 року.

Суддя В.Я.Бондар