Справа № 489/436/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р.м. ОдесаСправа № 489/436/20

Головуючий в 1 інстанції: Румянцева Н.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 13 травня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2020 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення не спростовується зібраними доказами у справі.

В даному випадку, апелянт вважає, що позивач, який має статус учасника бойових дій, зобов`язаний був мати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як він керував автомобілем, який не належить йому на праві власності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу, на суму 425,00 грн., за керування автомобілем «Форд Сієра» НОМЕР_1 без необхідного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким не погоджується судова колегія, зроблено висновок про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, так як на позивача поширюються пільги, встановлені п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»),- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року.

В даному випадку, на позивача накладено адміністративне стягнення за керування 24 січня 2020 року автомобілем «Форд Сієра» НОМЕР_1 без необхідного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, так як на позивача поширюються пільги, встановлені п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В даному випадку, сторонами у справі не заперечується, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією його посвідчення.

При цьому, з аналізу п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

В свою чергу, надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, суб`єктом владних повноважень надано до суду витяг з електронної бази АМТ (МВС), з якого вбачається, що автомобіль «Форд Сієра» НОМЕР_1 з 19 лютого 2016 року належить ОСОБА_2 .

З іншого боку, з метою встановлення всіх обставин у справі, ухвалою колегії суддів від 15 липня 2020 року витребувано у ОСОБА_1 та його представника додаткові докази (пояснення), а саме докази, якими можливо підтвердити наявність у нього права користування автомобілем «Форд Сієра» НОМЕР_1 .

Проте, позивачем та його представником - адвокатом Клисом А.А. (якого додатково сповіщено про необхідність подання витребуваних документів телефонограмою від 28 липня 2020 року) не надано до суду витребуваних документів та пояснень.

Внаслідок чого, враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, колегія суддів вважає за необхідне завершити розгляд даної справи на підставі зібраних у матеріалах справи документів.

При цьому, враховуючи відсутність доказів, якими підтверджується наявність у позивача права користування зазначеним автомобілем (договір підряду, оренди тощо), а також той факт, що відповідні докази не надавались патрульним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає правомірною оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права при вирішенні справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування рішення - скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.