Справа № 280/4191/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року Справа № 280/4191/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
24.06.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII; зобов`язати відповідача скасувати рішення від 20.01.2020 №139/02.8 щодо відмови в призначенні та виплаті з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 11.01.2020 позивачу пенсію за вислугу років 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII; зобов`язати відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати, справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

Також позивач просить допустити до негайного виконання рішення суду та зобов`язати відповідача у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру», надавши при цьому всі необхідні документи для її призначення. Проте, відповідач листом від 20.01.2020 за №139/02.8 повідомив позивача про неможливість призначення пенсії, у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», в зв`язку з тим, що його стаж роботи за вислугою років складає 17 років 5 місяців 28 днів, в той час як стаж для призначення пенсії за вислугу років для прокурорів незалежно від віку, які звернулися в період з 01.10.2019 по 30.09.2020 має складати не менше 24 років 06 місяців. Позивач з даним рішенням не погоджується, оскільки час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці. Зазначає, що з 02 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, проходивши службу на посаді прокурора та начальника відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури сил антитерористичної операції. За період проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції, йому було зараховано на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а всього на пільгових умовах (станом на 1 вересня 2019 року) календарна вислуга років позивача складає 07 років 07 місяців 28 днів. Проте, при відмові у призначенні пенсії за вислугу років відповідачем протиправно не була взята до уваги вищезазначена обставина. Вважає, що його вислуга років, станом на 01.09.2019 складає 25 років 08 місяців 12 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, а отже відповідач був зобов`язаний її призначити з 11.01.2020 (дата звернення з заявою до відповідача). Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 30.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4191/20. Судове засідання призначено на 23.07.2020 без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Також, зазначеною ухвалою зобов`язано відповідача подати до суду матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

23.07.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№33733), в якому зазначено, що ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше - з жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року (дата звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 11.01.2020) - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців, проте стаж позивача за вислугу років складає 17 років 05 місяців 28 днів, що є меншим, ніж передбачено ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а тому правових підстав для призначення позивачу пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» немає. При цьому відповідач посилається на те, що правові підстави для зарахування на пільгових умовах один місяць за три - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» відсутні. В зв`язку з чим вважає, що позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

24.07.2020 на спростування доводів ГУ ПФУ в Запорізькій області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№33835).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

11.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії у відповідності до ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». До заяви ОСОБА_1 додав:

- копію паспорту;

- копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- копію трудової книжки,

- копії документів про навчання (диплому НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), та додатків до них;

- копію посвідчення офіцера НОМЕР_3 .

- Довідку від 10.09.2019 №15-249 вих-19 Військової прокуратури об`єднаних сил «Про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил (антитерористичній операції), забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України»;

- Наказ від 10.09.2019 Військової прокуратури об`єднаних сил «Про оголошення вислуги років працівникам військової прокуратури об`єднаних сил станом на 1 вересня 2019 року» з додатком;

- Довідку від 10.09.2019 №15-251 вих.19 Військової прокуратури об`єднаних сил;

- Довідку від 10.09.2019 №15-252 вих19 Військової прокуратури об`єднаних сил;

- Витяг з послужного списку;

- Довідку від 21.11.2019 №18/132 Військової прокуратури Південного регіону України про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення;

- Довідку від 28.11.2019 №18-1003зп Генеральної прокуратури України про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення;

- Довідку від 12.11.2019 №5920 Військової частини НОМЕР_4 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення;

- Довідку від 17.12.2019 №981 Військової частини НОМЕР_5 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення;

- Довідку від 20.11.2019 №14-250 вих-19 з додатком Військової прокуратури об`єднаних сил.

Листом від 20.01.2020 за №139/02.8 ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що: «згідно статті 86 Закону України №1697-VII «Про прокуратуру» від 14.10.2014 право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори незалежно від віку, які звернулися в період з 01.10.2019 по 30.09.2020 та мають вислугу років не менше 24 років 06 місяців, з них робота на посадах прокурорів не менше 14 років 06 місяців.

Відповідно до наданих документів Ваш стаж роботи за вислугою років складає 17 років 05 місяців 28 днів, робота на прокурорських посадах 15 років 4 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років»

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача та підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина 2, 3 статті 22 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, при цьому, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави; державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Приписами підпункт «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» визначено певний перелік служби (роботи), яка зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

Частина 5 ст. 242 КАС України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 6 ст. 13 вказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що з 02 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року позивач брав безпосередня участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою Військової прокуратури Об`єднаних сил від 10.09.2019 №15-249 вих-19 «Про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил (антитерористичній операції), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України».

З урахуванням вищезазначених нормативно-правових актів, за період проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції (у подальшому - участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях), позивачу було зараховано на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, а всього на пільгових умовах (станом на 1 вересня 2019 року) його календарна вислуга років складає 07 років 07 місяців 28 днів. Загальна вислуга років, що дає право виплату щомісячної надбавки за вислугу років, включаючи пільгову вислугу років складає 25 років 8 місяців 12 днів, що підтверджується додатком до наказу Військової прокуратури Об`єднаних сил №558-к «Про оголошення вислуги років працівникам військової прокуратури об`єднаних сил станом на 1 вересня 2019 року».

Проте, відповідачем протиправно не було взято до уваги наявність у позивача вислуги років у пільговому обчисленні, та до його вислуги років не зараховано.

Щодо не зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до загального стажу ОСОБА_1 відповідач у відзиві не заперечував.

Таким чином, вимога про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п.2,3 ч.2 ст.245 КАС України).

Слід зазначити, що саме суд має право скасувати індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, а не зобов`язувати вказаного суб`єкта це зробити.

Разом з тим, в даному випадку відсутній документ у формі рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії (до матеріалів справи такого документа не додано). Документ про скасування якого просить позивач є листом відповідача від 20.01.2020 №139/02.8, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Суд не наділений повноваженням скасовувати чи зобов`язувати відповідача скасувати його листи.

З урахуванням обставин даної справи суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та вимога про зобов`язання відповідача скасувати рішення у формі листа від 20.01.2020 №139/02.8 є тотожними, тобто протиправними є дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, оформлені листом від 20.01.2020 №139/02.8.

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі №2340/3933/18.

Отже, належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Вимога щодо призначення та виплати пенсії є похідною від вимоги щодо прийняття рішення з даного питання, а отже не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про допуск до негайного виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

За приписами ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 14 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Так, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020 позивачу пенсії за вислугу років.

З огляду на зазначене, дане судове рішення не підпадає під перелік, визначений ч. 1 ст. 371 КАС України, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги про допуск до негайного виконання рішення суду.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача, у строк встановлений судом, подати звіт про виконання судового рішення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов`язком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 382 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач, в силу вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м.Запоріжжя, 69057; ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлені листом від 20.01.2020 №139/02.8, щодо відмови у призначенні та подальшої виплати з 11.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років - 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 11.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років 25 років 08 місяців 12 днів, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль