Справа № 340/1422/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1422/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Велта" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Велта" (надалі позивач) звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 30.01.2020 р. № про застосування штрафних санкцій (10% погашеної суми податкового боргу) за несвоєчасну сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 1103670,02 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року позовну заяву товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.51).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року закрито підготовче провадження, справи призначено до розгляду по суті на 05.08.2020 року (а.с.105).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатом проведеної ГУ ДПС у Кіровоградській області камеральної перевірки було винесене податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 1103670,02 грн., яке є протиправним з огляду на те, що своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання не є тим об`єктом, який підлягає вивченню контролюючим органом шляхом проведення камеральної перевірки, оскільки не є даними податкової звітності, що відповідає приписам абз.2 п.76.1 ст.76 Податкового Кодексу України. Тобто, податковий орган провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, о входять до предмета камеральної перевірки.

ГУ ДПС у Кіровоградській області (надалі відповідач) подано відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнаються, з огляду на те, що згідно статями 75, 75 Податкового Кодексу України предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути і інші питання такі як своєчасність реєстрації податкових накладних та своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

У судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.109).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищенаведену норму КАС України, суд вирішив провести розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд , -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ВКФ "Велта" є платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, код платника 13030100.

За наслідками проведеної камеральної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань від 18.12.2019 р. №000173/11-28-51-03/30912734 (надалі акт перевірки, а.с.7-9), яким встановлено порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами протягом строків визначених п.57 Податкового кодексу України (надалі ПК України), за що передбачена відповідальність п.126 ПК України.

На підставі акту перевірки винесене податкове повідомлення-рішення за формою "Ш" від 30.01.2020 року №, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення та на підставі 122/126 ПК України за затримку на 28 та 24 календарні дні сплати нарахований штраф в розмірі 11036700,20 грн. (надалі спірне рішення, а.с. 10).

Не погоджуюся з вказаними податковими повідомленням-рішенням позивач звернувся зі скаргою до ДПС України, яка рішенням про результати розгляду скарги від 23.04.2020 року №14159/6/99-00-08-05-06-06 залишена без задоволення (а.с.12-18).

Отже, спірне податкове повідомлення рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Суд зауважує, що у спірному податковому повідомленні - рішенні зазначено дату його складання " 30.01.2019 року", проте суд зазначає про допущену описку в році, оскільки, з огляду на дату проведення перевірки, вірною датою є 30.01.2020 рік.

Суд зазначає, що описка у даті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення у році дати винесення спірного рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Отже в залежності від їх характеру недоліків акту, вони можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Суд зазначає, що помилкове визначення назви виду донарахованого грошового зобов`язання, з урахуванням вірного зазначення коду бюджетної класифікації даного виду збору та номера рахунку, не впливає на суть та зміст податкового повідомлення - рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі №825/2328/16 та від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

Враховуючи зазначене, допущена відповідачем описка у році дати винесення спірного рішення не впливає за суть та зміст даного рішення.

Позивач звертаючись до суду, як на підставу позову зазначає про те, що перевірка своєчасності сплати рентної плати не може бути предметом камеральної перевірки.

Згідно підпунктів 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, вищезазначеною нормою чітко визначено, що може бути предметом камеральної перевірки, зокрема своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Згідно пункту 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітності суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під часі проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про відхилення доводів позивача стосовно неможливості під час камеральної перевірки перевіряти своєчасність сплати узгодженої суми рентної плати.

Згідно пункту 257.1 статті 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати (п.257.2 ст.257 ПК України).

Позивачем подана податкова декларація з рентної плати за 3 квартал 2019 року, у якій самостійне визначене податкового зобов`язання з рентної плати складає 11038998,43 грн. (а.с.66-69).

Відповідно до пункту 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Отже, задеклароване квартальне зобов`язання по рентній платі набуло статусу податкового боргу 19.11.2019 року, оскільки не було своєчасно сплачено. Зазначена сума грошового зобов`язання була погашена позивачем 13.12.2019 року та 17.12.2019 року.

Спору чи заперечень з боку позивача щодо наведених даних ні в скарзі в порядку адміністративного оскарженні, ні в позові товариством не зазначалось.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата зобов`язань у встановлений податковий законодавством строк.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України: платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З огляду на наведену норму ПК України позивачу визначено штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми в розмірі 1106700,20 грн., з урахування даних податкового обліку щодо переплати (11038998,44 - 2298,24) х10%).

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних спростувань позивача по суті несвоєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань за податковою декларацією, а тому суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2020 р. №, якими до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 10% за порушення встановленого строку сплати суми грошового зобов`язання.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно частин 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність спірного рішення є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Велта" (вул. Хутір Комінтерн, 3, с. Коробчине, Новомиргородський р-н, Кіровоградська обл., 26014; ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук