Справа № 179/673/20
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ковальчук Т.А., за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Бондарь Олексія Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Бондарь Олексія Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою відповідача ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень по ч.3 ст.121. за не проходження обов`язкового технічного контролю автомобіля.

Однак позивач не погоджується з таким висновком працівника поліції, оскільки відповідачем порушено порядок встановленого Законом при прийнятті постанови, а саме: після купівлі транспортного засобу, позивач в якості водія вирушив до м. Дніпро для постановки транспортного засобу на відповідний облік. Після зупинки 13.03.2020р. інспектору було повідомлено про те, що автомобіль був тільки придбаний та перебуває на іноземній реєстрації, а перевірка технічного стану транспортного засобу здійснюється лише для зареєстрованих у встановленому порядку на території України транспортних засобів, то надати такий протокол фізично та юридично є неможливим. Вході спілкування з інспектором жодного повідомлення позивачу про притягнення його до адміністративної відповідальності, або розгляду такої справи відповідач не зробив. 20.04.2020 року на адресу позивача надійшла оскаржувана постанова.

Тому, просить суд поновити процесуальний строк для подання позову, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року та стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 07.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у встановлений строк надав відзив на позов, який обґрунтував його тим, що розглядаючи адміністративну справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, вимоги позивача вважає необґрунтованими, не спів мірними та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Головною умовою законного використання транспортного засобу, що не зареєстрований в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, на території України є його реєстрація у визначені строки, проходження обов`язкового технічного контролю та перевірки технічного стану транспортного засобу.

Щодо стягнення судових витрат відповідач вважає, що такі вимоги є необґрунтованими, не спів мірними та не доведеними, оскільки предметом оскарження є Постанова, щодо притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення штрафу в розмірі 340 грн., а витрати на правничу допомогу щодо звернення до суду подав за її оскарження нараховані в розмірі 3500 грн, що є не зовсім спів мірним.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першоїстатті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Адміністративна відповідальність за ч.3ст. 121 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивачем до адміністративного позову додано копію постанови, яку йому було направлено поштою відповідачем, долучено іноземне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7624/2020/210 від 12.03.2020 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, заперечував проти задоволення позову, вважає твердження позивача які викладені в позові хибними, позовні вимоги безпідставними.

Які докази відповідачем були враховані при встановлені вини позивача в порушенні Правил дорожнього руху, та застосування адміністративного стягнення, в тексті постанови не зазначено, і такі не повідомлені відповідачем суду у відзиві.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не надав запису з нагрудної камери (відеореєстратора) та фотоматеріалів, які б давали суду можливість встановити виконання чи невиконання позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Так судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортний засіб марки RENAULT,PREMIUM 460DXI, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , 12.03.2020 року був придбаний гр.. ОСОБА_2 , мешканкою м. Дніпро (а.с. 10).

Згідно акта приймання-передачі транспортного засобу за договором купівлі-продажу № 7624/2020/210 від 12.03.2020 р., встановлено, що покупець прийняв транспортний засіб сідельний тягач марки RENAULT,PREMIUM 460DXI, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в технічно справному стані.

На час винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, на транспортний засіб RENAULT, PREMIUM 460DXI, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, малися наступні документи: іноземне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу № UA.008.133683-19 від 17.12.2019 року.

Перша державна реєстрація транспортного засобу, введення в обіг обладнання здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання. Тому, проведення першої реєстрації колісних транспортних засобів сервісними центрами МВС повинно здійснюватися на підставі сертифікатів відповідності, виданих органами сертифікації згідно з ПКМУ від 09.06.2011 № 738 та наказом Мінінфраструктури від 17.08.2012 № 521 або виробником чи його уповноваженим представником на підставі сертифікату типу транспортного засобу.

Сертифікація дорожньо-транспортних засобів це процедура, яка підтверджує відповідність будь-якого дорожньо-транспортного засобу встановленим на території України нормам і вимогою.

Відповідно до ст.. 34 ЗУ «Про дорожній рух», власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Однак згідно статті 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті..

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Отже, автомобіль RENAULT, PREMIUM 460DXI, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , був придбаний гр.. ОСОБА_2 12.03.2020 року, що підтверджується договором купівлі-продажу № 7624/2020/210, яка зобов`язана зареєструвати (перереєструвати) належний їй транспортний засіб протягом десяти діб після придбання.

Автомобіль RENAULT, PREMIUM 460DXI, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний 12.03.2020 року, на момент зупинки працівником поліції, а саме 13.03.2020 року не був зареєстрований у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, оскільки у власника є термін зареєструвати (перереєструвати) належний їй транспортний засіб протягом десяти діб після придбання.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Відповідачем не надано до суду взагалі будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, що не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відеозапис події та відеозапис процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення відповідачем до суду не надавались.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2240447 від 13.03.2020р. не відповідає об`єктивній стороні правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

В силу ч.1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Суд зазначає, що не дії відповідача, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

У даному випадку інспектором поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Бондарь Олексієм Сергійовичем за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, винесено оскаржувану постанову від 13.03.2020 року, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд зазначає, що дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності самі по собі не містять владно-управлінських ознак, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як встановлено Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до видів судових витрат належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Встановлення видів судових витрат, їх розподіл та визначення судом їх розміру регулюються главою 8 Кодексу.

Так, відповідно до ст.. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

При ухваленні рішення суду з приводу розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, застосовуються ті самі норми, що стосуються розподілу судового збору у разі наявності їх документального підтвердження.

Позивачу 24.04.2020 року згідно договору № 24/04/20-1 було надано професійну правничу допомогу адвокатським об?єднанням «Радник» в особі Керуючого партнера адвоката Чіп Я.М., повноваження якого підтверджуються Ордером про надання правничої допомоги серії АЕ № 1000152, випискою ї Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12-16).

Згідно детального розрахунку вартості адвокатського гонорару позивач ОСОБА_1 поніс витрати в розмірі 3500 грн., що складається з надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету Договору; аналізу судової практики судів касаційної інстанції по подібним справам в сумі 500 грн,; підготовки та подачі до відповідного суду позовної заяви та комплекту документів в сумі 2000 грн.; участь адвоката/партнера у судових засіданнях, фактичний час перебування у приміщенні суду, необхідний час витрачений на складання процесуальних заяв та клопотань, в яких виникає необхідність під час розгляду справи; необхідний час витрачений на прибуття адвоката до місця розгляду судової справи в сумі 1000 грн., оплата яких підтверджується копією квитанції № 23 про сплату гонорару адвокату Я.М. Чіп.

Надання вказаних адвокатських послуг підтверджується матеріалами справи і, на думку суду, є доведеним, крім участі адвоката/партнера у судових засіданнях, фактичний час перебування у приміщенні суду, необхідний час витрачений на складання процесуальних заяв та клопотань, в яких виникає необхідність під час розгляду справи; необхідний час витрачений на прибуття адвоката до місця розгляду судової справи в сумі 1000 грн..

Так, адвокатом дійсно був підготовлений і поданий до суду позов на 5 арк., оформлено додатки до нього.

Спірним є факт участі адвоката Чіп Я.М. в судовому засіданні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, оскільки відповідно до ухвали суду від 07.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно ст.. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 123, 134, 139, 143, 242, 245, 246, 250, 252, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Бондарь Олексія Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року задовільнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2240447 від 13.03.2020 року, винесену інспектором поліції 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Бондарь Олексієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 , згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачених ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Стягнути на користь громадянина ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрити.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.А. Ковальчук