Справа № 280/2172/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Справа № 280/2172/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення за формою «Ф» від 27.06.2019 №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що є власником об`єктів нежитлової нерухомості. Олександрівське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області нарахувало позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач звернувся до контролюючого органу з листом про звірку даних, в якому зазначив, що вказані об`єкти були законсервовані на підставі рішення від 17.10.2019 у зв`язку з невикористанням їх в господарській чи будь-якій іншій діяльності. Однак, розглянувши подані документи ГУ ДПС в Запорізькій області повідомило, що не приймає їх до уваги, оскільки порядок консервації об`єктів для фізичних осіб не врегульовано. Разом з тим, Запорізька міська рада рішенням № 5 від 28.01.2015 звільнила від оподаткування законсервовані об`єкти нерухомості, які перебувають у власності як фізичних так і юридичних осіб. Зазначає, що при застосуванні податкових пільг враховуються як особливості, пов`язані з платником податку, так і особливості, пов`язані з об`єктом оподаткування податком. При цьому, законодавцем чітко визначено, що для фізичних осіб не застосовуються пільги з цього податку щодо об`єктів оподаткування житлової та нежитлової нерухомості, що використовуються їх власниками у підприємницькій діяльності. У даному випадку, позивач, фізична особа - власник нежитлових приміщень. Будь-які відомості, що позивач використовує такі приміщення у підприємницькій діяльності відсутні, нежитлові приміщення позивачем з моменту його придбання не використовувались за своїм призначенням і весь час були закриті (законсервовані). Зазначає, що відповідь контролюючого органу про те, що пільга на об`єкти нерухомості, які перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовується за призначанням, надається лише юридичним особам, суперечить нормам пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, в якому чітко вказано, що пільга надається на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, зокрема, об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13.05.2020.

Головне управління ДПС у Запорізькій області 05.05.2020 подало відзив на позов (вх.№20811), у якому висловило незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що підпунктом «є» пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України зазначено, що будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення не є об`єктами оподаткування у промислових підприємств. Згідно наявних у відповідача даних ITC «Податковий блок» та відкритих державних реєстрів, об`єкти нерухомості (склад трансформаторного масла, склад комплектуючих виробів, склад зберігання комплектуючих виробів, складський корпус, будівля цеху, збірний металевий будиночок, універсальний док-склад, станція нейтралізації, будівля автотранспортного цеху, прохідна заводу, будівля їдальні на 530 місць, службово-побутовий корпус) перебувають у власності позивача, як у фізичної особи. Враховуючи викладене, вважає, що позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо вказаних об`єктів нерухомості, у зв`язку з чим контролюючий орган визначив податкові зобов`язання. Просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 13.05.2020 підготовче засідання відкладено на 28.05.2020.

Ухвалою суду від 28.05.2020 замінено відповідача на належного - Головне управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), у відповідності до ч.6 ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи розпочато спочатку, призначено підготовче засідання на 17.06.2020.

02.06.2020 ГУ ДФС у Запорізькій області подало відзив на позов (вх.№25631), у якому висловило незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що підпунктом «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України зазначено, що будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення не є об`єктами оподаткування у промислових підприємств. Оскільки об`єкти нерухомості (склад трансформаторного масла, склад комплектуючих виробів, склад зберігання комплектуючих виробів, складський корпус, будівля цеху, збірний металевий будиночок, універсальний док-склад, станція нейтралізації, будівля автотранспортного цеху, прохідна заводу, будівля їдальні на 530 місць, службово-побутовий корпус) перебувають у власності позивача, як у фізичної особи, вважає, що позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо вказаних об`єктів нерухомості, у зв`язку з чим контролюючий орган визначив відповідні податкові зобов`язання. Просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 17.06.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в справі в якості другого відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 17.06.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.07.2020.

У судовому засіданні 02.07.2020 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив позов задовольнити. Заявив про намір подати заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судове засідання 02.07.2020 не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судове засідання проведено без участі представника відповідача, у судовому засідання оголошено відзив на позов.

У судовому засіданні 02.07.2020 оголошено перерву до 28.07.2020.

У судове засідання 28.07.2020 учасники справи не з`явились, про дату час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, 28.07.2020 представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні, представник відповідача про причини неявки суду не повідомив, заяв або клопотань не подавав.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статті 205 КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі наявних у суду матеріалів встановлено такі обставини.

На підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 07.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстровано в реєстрі за №1081 (а.с.11-17)., ОСОБА_1 придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІСТ ГРУПП» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд. 13, а саме: - інв. №10 прохідна заводу, літ. Г-2, загальною площею 701,3 кв.м, - інв. №12 будівля їдальні на 530 місць, літ. Б, загальною площею 5063,7 кв.м, - інв. №13 складський корпус, літ. С, С1-4, загальною площею 2694,9 кв.м, - інв. №14 службово-побутовий корпус, літ. А-14, загальною площею 5952,9 кв.м, - інв. №26 склад зберігання комплектуючих виробів, літ. С-2, загальною площею 850,2 кв.м, - інв. №30 склад трансформаторного масла, літ. Ч, загальною площею 270,7 кв.м, - інв. №31 будівля автотранспортного цеху, літ. Д-2, загальною площею 554,0 кв.м, - інв. №39 будівля цеху, літ. П, загальною площею 101,2 кв.м, - інв. №5825 універсальний док-склад-12, літ. Н, загальною площею 307,7 кв.м, - інв. №45 склад комплектуючих виробів, літ. У2, загальною площею 314,0 кв.м, - інв. №65 станція нейтралізації, літ. Ж1, Ж-3, загальною площею 1457,6 кв.м, - інв. №24 збірний металевий будиночок, літ. О, загальною площею 70,2 кв.м.

07.10.2017 позивач прийняв «Рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості», відповідно до якого, у зв`язку з невикористанням (не експлуатацією) у господарській або іншій діяльності вирішив здійснити консервацію об`єктів нерухомого майна, що належать йому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 07.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстровано в реєстрі за №1081. Строк консервації: до прийняття окремого рішення. Вважати об`єкти нерухомості законсервованими з дати прийняття цього рішення (а.с.22).

Головне управління ДФС у Запорізькій області (Олександрівське управління) визначило позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний (податковий) період 2018 рік щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим прийняло податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 27.06.2019, у тому числі: - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 13 566,61 грн. (а.с.55); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 2 922,56 грн. (а.с.47); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 2 863,92 грн. (а.с.50); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 941,92 грн. (а.с.45); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 5 156,36 грн. (а.с.52); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 25 082,78 грн. (а.с.49); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 47 130,39 грн. (а.с.53); - №0-0830 на суму податкового зобов`язання 6 527,35 грн. (а.с.54).

08.07.2019 вищезазначені податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу засобами поштового зв`язку, однак повернулись до контролюючого органу не врученими з поштовою відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.56-57).

23.01.2020 позивачем подано до ГУ ДПС у Запорізькій області Заяву про звірку даних стосовно права на користування пільгою з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.18-21). У заяві зазначив, що пп.4.2.2 п.4.2 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, пільга з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності, у тому числі, фізичних осіб, які законсервовані та не використовуються за призначенням. Позивач повідомив, що з 07.10.2017 ним прийнято рішення про консервацію усіх належних йому об`єктів нежитлової нерухомості за адресою: м.Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд.13, зазначені об`єкти нерухомого майна знаходяться в стані консервації, не експлуатуються, не використовуються за призначенням, не використовуються позивачем або будь-якою іншою особою в господарській діяльності або іншій діяльності з метою одержання доходів (оренда, лізинг, позичка), у зв`язку з чим на вказані об`єкти нарахування податку на нерухоме майно протягом дії пільги не здійснюється. Просив скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.06.2019, у тому числі №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830. До заяви позивач додав Рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості від 07.10.2017.

У відповідь на подану позивачем Заяву про звірку даних стосовно права на користування пільгою з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ГУ ДПС у Запорізькій області повідомило, що підпунктом «є» пп.266.2.2. зазначено, що будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення не є об`єктами оподаткування у промислових підприємств. При цьому згідно даних Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наявних в ITC «Податковий блок» та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна склад трансформаторного масла, склад комплектуючих виробів,склад зберігання комплектуючих виробі в, складський корпус,будівля цеху,збірний металевий будиночок,універсальний док-склад,станція нейтралізації, будівля автотранспортного цеху,прохідна заводу,будівля їдальні на 530 місць,службово-побутовий корпус, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя вул.Дніпровське шосе, перебуває у власності ОСОБА_1 , як у фізичної особи. Також повідомлено, що розрахунок податкового зобов`язання здійснено на підставі Рішення Запорізької міської ради №30 від 26.06.2016 (зі змінами), яким внесено зміни до Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, яким визначено ставку податку на 2018 рік у розмірі 1 % або 9,31 грн. за 1 кв.м. Крім того, звертає увагу, що положення пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) може бути застосовано тільки до юридичних осіб, які на відміну від фізичних осіб є суб`єктами господарювання. З посиланням на Положення про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28.10.1997 №1183 «Про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств», зазначено, що консервація основних фондів (засобів) - це комплекс заходів, спрямованих на їх довгострокове (але не більше трьох років) зберігання основних фондів підприємств у разі припинення виробничої та іншої господарської діяльності з можливістю подальшого відновлення їх функціонування. Основні фонди підприємств може бути законсервовано, якщо за техніко-економічним обґрунтуванням подальше використання їх у виробництві визнано тимчасово недоцільним.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 266.1.1. п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями пп.266.2.1. п.266.2 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, крім іншого відносяться будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств (підпункт «є»).

Крім того, пп.266.4.2 п.266.4 ст.66 ПК України закріплює за сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, право встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

При цьому, відповідно до абз.2 та 3 пп.266.4.2 п.266.4 ст.66 ПК України пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 (зі змінами) «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) (далі - Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)), пунктом 2.4 якого встановлено Пільги із сплати податку. Зокрема, відповідно до пп.2.4.2 пільга з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на наступні об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб: - об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Таким чином, на території міста Запоріжжя установлено пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, які перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Нормами чинного законодавства не передбачено окремого порядку проведення консервації об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб.

Суд критично оцінює посилання контролюючого органу на невиконання позивачем норм Положення про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28.10.1997 №1183 «Про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств», та зазначає, що відповідно до п.1 це Положення визначає організаційні основи та встановлює єдиний порядок підготовки до консервації, проведення консервації та розконсервації основних виробничих фондів підприємств і обов`язкове для підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а також засновані на державній власності, крім підприємств, установ Державної кримінально-виконавчої служби. Для інших підприємств це Положення має рекомендаційний характер.

Оскільки позивач, як фізична особа, не відповідає визначенню поняття «підприємство», наведеному в ст.62 Господарського кодексу України, а також враховуючи рекомендаційний характер Положення про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28.10.1997 №1183 «Про порядок консервації основних виробничих фондів підприємств», суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку дотримуватись визначеної ним процедури консервації основних виробничих фондів.

Крім того, застосоване відповідачем обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування об`єктів нерухомості, що «законсервовані та не використовуються за призначенням», - лише щодо об`єктів нежитлової нерухомості юридичних осіб, по суб`єктному складу, на думку суду не може бути застосовано, оскільки положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Зазначене також узгоджується зі змістом пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), яким дану пільгу застосовано у тому числі до фізичних осіб.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 у подібних правовідносинах.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, передбаченої пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), суд вважає, що основним критерієм застосування такої пільги є не використання об`єкту нежитлової нерухомості у будь-який спосіб за призначенням.

На думку суду, за вищенаведена пільга своєю сутністю спрямована на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та має на меті створити умови для зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нежитлової нерухомості, які не використовуються за призначенням, що виключає їх комерційне використання.

При цьому, суд переконаний, що статус позивача як фізичної особи, та відсутність нормативно-правового регулювання процедури засвідчення того факту, що належна позивачу нежитлова нерухомість ним не використовується, у тому числі законсервована, не може бути перешкодою для застосування податкової пільги, визначеної пп.2.4.2 п.2.4 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Позивач наполягає на тому, що він не експлуатує належні йому об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м.Запоріжжя, Дніпровське шосе, буд.13, такі об`єкти нерухомості не використовуються за призначенням, не використовуються позивачем або будь-якою іншою особою в господарській діяльності або іншій діяльності з метою одержання доходів (оренда, лізинг, позичка), надав докази того, що ним прийнято рішення про їх консервацію.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене випливає з презумпції правомірності правової позиції громадянина, за змістом якої його право вважається порушеним до тих пір, поки суб`єкт владних повноважень не доведене протилежного.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу, що контролюючий орган не надав доказів на спростування зазначених позивачем обставин, зокрема не надано доказів того, що належні позивачу об`єкти нерухомого майна для будь-яких цілей використовуються ним, або іншою особою, тобто доказів того, що зміст прийнятого позивачем Рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості не відповідає фактичним обставинам.

Крім того, інтереси законності й об`єктивності ухваленого рішення вимагають певної ініціативи від суб`єкта владних повноважень, разом з тим, надані до матеріалів справи письмові докази свідчать про те, що під час проведення звірки даних щодо наявності у позивача права на користування пільгою зі сплати податку на підставі поданої позивачем заяви, контролюючим органом не вчинено жодних дій щодо перевірки заявлених позивачем фактів, зокрема, що він не використовує належне йому нерухоме майно, а також, що таке майно не використовується в господарській діяльності інших осіб з метою одержання доходу.

За наведеного вище суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір за звернення до суду з даним позовом становить 1041,92 грн., у зв`язку з чим, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1041,92 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27 червня 2019 року №0-0830, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1041,92 грн. (одна тисяча сорок одна гривня 92 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, .

Повне судове рішення складено 03.08.2020.

Суддя М.О. Семененко