Справа № 600/684/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 серпня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/684/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Губенко Ю.І.,

представника відповідача Смутняка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про закриття провадження у справі за позовом Коровійської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

Коровійська сільська рада звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" від 12 лютого 2020 року №24-539/14-20-сг, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, розмір земельної ділянки 1,8900 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання заяв по суті справи; залучено до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 .

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 04 серпня 2020 року об 11 год. 30 хв.

В судове засідання 04 серпня 2020 року позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведені процесуальні норми та зважаючи на те, що позивач - суб`єкт владних повноважень згідно наявних у справі матеріалів був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився і про причини неявки суд не повідомив, а відповідач у судовому засіданні наполягав на розгляді справи за відсутності позивача, судом прийнято рішення про розгляд цієї справи у відсутність позивача (його представника).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав наявне у справі клопотання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про закриття провадження у справі, подане разом з відзивом на позовну заяву.

В обґрунтування клопотання зазначено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 02 червня 2020 №24-2098/14-20-сг ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:006:1443 загальною площею 1,8900 га розташованої в адміністративних межах Коровійської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області у власність. Згідно відомостей Поземельної книги на земельну ділянку за кадастровим номером :01:006:1443 за гр. ОСОБА_1 11 червня 2020 року зареєстроване право власності. При цьому звернуто увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 13 листопада 2018 року по справі №925/1152/17 висловив правову позицію, згідно змісту якої «рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватись з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішенням незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, має приватно правовий характер. Внаслідок реєстрації права приватної власності за громадянами виникло право цивільне, яке, у разі скасування оскаржуваного рішення, зазнає впливу, що призведе до породження нових судових справ. Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб». Отже, відповідач вважає, що даний спір, враховуючи суб`єктний склад сторін, має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Примірник клопотання про закриття провадження у справі було надіслано позивачу та третій особі разом з відзивом на позов листом з рекомендованим повідомленням, що підтверджується фіскальними чеками від 22 червня 2020 року.

У судове засідання 04 серпня 2020 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У заяві від 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 просила суд розглянути справу у її відсутність.

За таких обставин, розглянувши подане відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваним позивачем наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" від 12 лютого 2020 року №24-539/14-20-сг, надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, розмір земельної ділянки 1,8900 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).

В подальшому наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 02 червня 2020 року №24-2098/14-20-сг:

1) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Коровійської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області;

2) надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею площею 1,8900 га, в тому числі сінокіс площею 1,8900 га, (кадастровий номер :01:006:1443) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Коровійської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області (за межами населеного пункту);

3)право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:1443) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно відомостей з Поземельної книги на земельну ділянку за кадастровим номером :01:006:1443 право владності на вказану земельну ділянку зареєстроване 11 червня 2020 року за гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не усіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Разом із цим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень. Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно - розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. А під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Крім цього, приписами частини третьої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або адміністративного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

З наявних у справі матеріалів убачається, що за результатами реалізації оскаржуваного у даній справі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" від 12 лютого 2020 року №24-539/14-20-сг було зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку за гр. ОСОБА_1 .

Отже, оскаржуваний наказ фактично вичерпав свою дію, а його скасування не призведе до відновлення порушених, на думку позивача, прав щодо участі у розпорядженні землями територіальної громади села Коровія (про що зазначено у позовній заяві від 03 червня 2020 року вих.№202).

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку про те, що відносини між сторонами справи свідчать про наявність спору про право власності на нерухоме майно (право цивільне), який, згідно наведених норм законодавства та позиції суду касаційної інстанції (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №184/2470/13, постанова Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №925/1152/17 та ін.) не повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та зважаючи на суть спірних відносин, суд приходить до висновку про те, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то суд вважає про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Відтак, клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що спір про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:006:1443 є цивільно-правовим, суд роз`яснює, що вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

За змістом частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно положень частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Зважаючи на закриття провадження у справі в зв`язку з неналежністю розгляду позову в порядку адміністративного судочинства, судовий збір у вказаному розмірі може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі за позовом Коровійської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала у повному обсязі складена 05 серпня 2020 року.

Суддя О.П. Лелюк