Справа № 596/1036/20
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2020 р. Справа № 596/1036/20

Провадження № 2-а/596/23/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Возьного Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта ДПП Левенець Олександра Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта ДПП Левенець Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та просить скасувати постанову інспектора роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта ДПП Левенець Олександра Сергійовича серії ДП18 №705824 від 08.06.2020 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Посилається на те, що даною постановою притягнуто до відповідальності за те, що 08.06.2020 року о 23.57 годині в м. Копичинці по вул. Шевченка, 106 керуючи транспортним засобом ВАЗ 32093 номерний знак НОМЕР_1 порушив вимоги п.п 19.1а та п.п. 2.1а ПДР України, а саме керував транспортним засобом в темну пору доби без увімкненого ближнього світла, та без посвідчення водія відповідної категорії.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права. Транспортним засобом він не керував, а перебував біля автомобіля, двигун був вимкнений, разом зі ним перебували інші особи які зможуть, підтвердити ці обставини в суді, інспектор поліції його не зупиняв а підійшов до автомобіля, не пред`явивши жодного доказу правопорушення, не взявши до уваги його пояснення, виніс постанову.

Також просив поновити йому строк для оскарження постанови, у зв`язку із запровадженням карантину та перебування його на лікування в Копичинецькій лікарні.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 20 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. Стосовно зауважень представника УПП в Тернопільській області викладених у письмових поясненнях, що він не уповноважений підписувати позов оскільки у позові зазначено його прізвище «Вінницький», а постанова винесена на « ОСОБА_2 » пояснив, що він при написанні позову допустив помилку у написанні свого прізвища та насправді його прізвище значиться як « ОСОБА_2 », про що свідчить також його паспорт.

Відповідачі Управління патрульної поліції в Тернопільській області, інспектор поліції Левенець О.С. в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Представником Управління патрульної поліції в Тернопільській області 05.08.2020 року подано письмові пояснення щодо позовної заяви, згідно яких просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову Розгляд справи просила слухати у відсутності представника відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП. Зазначено також що оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1 , а позов поданий та підписаний ОСОБА_1 особою, яка не уповноважена підписувати такий позов, що мало б мати наслідки, передбачені п.3 ч.4 ст. 169 КАС України. Також вказано на те, що посилання позивача на те, що він звільнений від сплати від сплати судового збору, як учасник бойових дій суперечить позиції Верховного суду, викладеній в ухвалі Великої палати Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 9901/70/20, відповідно до якої учасники бойових дій звільняються від оплати судового збору в тих справах, які зачіпають порядок надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 705824 від 08 червня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП та згідно ст. 36 КУпАП накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с.3).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 08.06.2020 року о 22:33 годині в м. Копичинці по вул. Шевченка, 106 керував транспортним засобом ВАЗ 32093 номерний знак НОМЕР_1 в темну пору доби без увімкненого ближнього світла, та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п 19.1а та п.п. 2.1а ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П.19.1 (а)) ПДР України передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.07.2020 року витребувано з Управління патрульної поліції в Тернопільській області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (постанова серії ДП18 №705824 від 08.06.2020 року, відеозапис фіксації правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, протокол про адміністративне правопорушення, тощо).

Проте до суду із витребовуваних матеріалів надійшов лише відеозапис фіксації правопорушення.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що зафіксовано лише процедуру оформлення адміністративного правопорушення. Сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 без ввімкненого ближнього світла фар не зафіксовано. Автомобіль марки ВАЗ 32093 впродовж усього відео перебував у статичному стані.

Крім того, суд не бере до уваги даний відеозапис, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що належним доказом даних правопорушень, виходячи з їх природи, є саме фіксування факту керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар в темну добу пори без посвідчення водія відповідної категорії.

Інші витребувані матеріали до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів, відзив до суду не надав.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка в порядку ст. 216 КАС України позивач ОСОБА_1 категорично заперечив факт керування ним транспортним засобом 08 червня 2020 року о 22 год. 33 хвилини. Пояснив, що його автомобіль ще з 16 год.30 хв. знаходився біля гаражу в районі бару «Динозавр». Він з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагались її відремонтувати. Коли він закривав гараж, до нього підійшов працівник поліції та вимагав документи. На його пояснення та пояснення його знайомих, поліцейський не реагував та склав постанову.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дали аналогічні показання.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (постанова ВАС від 20 лютого 2019 року у справі N 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) провадження N К/9901/21130/18).

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести, перш за все, факт керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, суд позбавлений можливості перевірити дотримання норм закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог КУпАП та інших нормативних актів, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На зазначені обставини звертає увагу Верховний Суд в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі №161/4196/17а від 21 грудня 2018 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, відповідач не надав.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

На підставі наведеного, постанова серії ДП18 № 705824 від 08 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Стосовно посилання представника УПП в Тернопільській області, про те, що позивач не уповноважений підписувати позов оскільки у позові зазначено прізвище позивача «Вінницький», а постанова винесена на «Вінніцького», то в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що він при написанні позову допустив помилку у написанні свого прізвища та насправді його прізвище значиться як « ОСОБА_2 ».

Із паспорта серії НОМЕР_2 наданого самим позивачем вбачається, що правильно його прізвище значиться ОСОБА_1 , що підтверджує той факт, що позивачем дійсно при написанні позову була допущена помилка у написанні його прізвища.

Згідно довідки Поліклініки КНП «Копичинецька комунальна районна лікарня» № 105 ОСОБА_1 перебував під наглядом установи з 16.06.2020 року по 22.06.2020 року з діагнозом: кон`юктивіт.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином", відповідно до Пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного слід поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 241-246 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта ДПП Левенець Олександра Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Левенець Олександра Сергійовича про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 705824 від 08 червня 2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином", відповідно до Пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк