Справа № 280/4747/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4747/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року

у справі №280/4747/18 за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень суб`єктів владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у справі №280/4747/418 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 20.05.2019, згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №280/4747/18 повернуто заявнику з огляду на невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору.

06.04.2020 року, згідно поштового штемпеля, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області повторно подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2020 року у даній справі визнано неповажними причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №280/4747/18, наведені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області в поданому клопотанні. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №280/4747/18 залишено без руху. Надано десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали, але не пізніше ніж десять днів з моменту закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), для усунення недоліків шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду: клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є; належним чином оформленого документу про сплату судового збору у розмірі 2114,40 грн.

Копію вказаної ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано відповідачем 18.05.2020, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 24.07.2020 року, засобами поштового зв`язку, відповідачем подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, доводи якого зводяться до того, що пропуск строку апеляційного оскарження пов`язаний із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору на час подання апеляційної скарги, вказує на те, що відповідачем вчинялися відповідні дії для отримання коштів для сплати судового збору, при цьому не зазначено інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, ніж ті, що були зазначені раніше. Також заявником апеляційної скарги подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, яке обґрунтовано відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору також посилається на норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 № 731-ІХ".

Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом шостим частини п`ятої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

З огляду на вказане, можливо дійти висновку, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ податковим органам надано пільг щодо сплати судового збору.

Податкові органи є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, вважаю, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною підставою при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що первинно подана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою суду від 04.07.2019, яка отримана Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 15.07.2019 (згідно поштового ідентифікатора 713). Зазначена ухвала набрала статусу остаточної (не оскаржувалася). При цьому з повторною апеляційною скаргою відповідач звернувся 06.04.2020 засобами поштового зв`язку, тобто після спливу значного строку, який складає понад 8 місяців з моменту отримання копії ухвали суду про повернення первинної апеляційної скарги, що, в свою чергу, не може вважатись добросовісним використанням належних відповідачу процесуальних прав.

Обґрунтуванням причин пропущення строку є відсутність коштів на сплату судового збору. Проте відсутність коштів на сплату судового збору не є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 822/2174/18.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Доводи відповідача, викладені в поданому клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження не містять відомостей про наявність інших обставин, які б давали підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, є підставою для відмови у відкритті провадження.

Щодо поданого клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, слід зазначити наступне.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Разом з тим, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 до зазначеної вище постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 24.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 до зазначеної вище постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 11.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 до зазначеної вище постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 до зазначеної постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 22.06.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 у постанові Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 у пункті 1 цифри і слово "22 червня" замінено цифрами і словом "31 липня", тобто карантин продовжено до 31.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 встановлено з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, який набрав чинності 17 липня 2020 року (був чинним на час подання апелянтом клопотання від 20.07.2020 та чинний на час прийняття даної ухвали), викладено у новій редакції п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Тобто, право учасника процесу на продовження процесуального строку, у відповідності до наведених вище норм, кореспондується з його обов`язком доводити неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк у зв`язку з карантином.

Органи державної влади, зокрема органи Державної фіскальної служби, на період дії карантину не припиняли свою діяльність, при цьому відповідач у поданому клопотанні про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору не зазначає про обставини щодо неможливості своєчасної сплати судового збору (усунення недоліків апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги та виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з впровадженим в Україні карантином, а відтак, підстави для продовження такого строку на підставі пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні вказаного клопотання.

Слід також зазначити, що пропуск строку на апеляційне оскарження є самостійною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження в незалежності від дотримання заявником апеляційної скарги процесуальних норм щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі сплати/не сплати судового збору.

Отже, приймаючи до уваги те, що підстави наведені скаржником для поновлення строку апеляційного оскарження ухвалою суду від 04.05.2020 року визнано неповажними, а також те, що інші зазначені скаржником обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, суд вважає необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 167, 299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 280/4747/18 - відмовити.

В задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у справі №280/4747/18 - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у справі №280/4747/18 за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень суб`єктів владних повноважень - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів в порядку, встановленому ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова