Справа № 520/6027/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 р. № 520/6027/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Агропрогрес" до Начальника управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Є.А., Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Агропрогрес" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Начальника Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохін Є.А., Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Євгена Анатолійовича від 21.04.2020 №172600, якою стягнуто з Приватного підприємства «Агропрогрес» за порушення вимог абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з винесеною постановою Управління Укртрансбезпеки у Харківській області від 21.04.2020 №172600, вважає її протиправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14.05.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі залучено другого співвідповідача та розгляд справи почався з початку.

12.06.2020 представником відповідача-1 надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі залучено другого відповідача та розгляд справи почався спочатку.

Представником Відповідача-2, 16.07.2020 надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що проведена рейдова перевірка показала відсутність у перевізника документів про функціонування справного та повіреного тахометра або індивідуальної контрольної книжки водія. Стверджував, що і подія, і склав правопорушення наявні. Наполягав, що міра юридичної відповідальності обрана правильно, застосована з дотриманням процедури.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Харківській області у період з 09.03.2020 по 15.03.2020 та направлення на перевірку № 018965 від 10.03.2020, 11.03.2020 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області проводилась рейдова перевірка на 471 км а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський».

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ..

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується ПП «АГРОПРОГРЕС».

Державними інспекторами було складено акт №212673 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.03.2020, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН Г від 11.03.2020 транспортним засобом, який обладнано тахографом без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

У графі пояснення водія про причини порушення міститься запис проте, що водій поїхав до закінчення складення акту.

Акт підписано посадовими особами, що провели перевірку. У місці підпису водія зазначено: "поїхав" та вказано ініціали з прізвищем водія.

Повідомленням №32993/37-1/24-20 від 16.04.2020, направленим поштою 16.04.2020 відповідно до списку № 4822 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №22 АТ «УКРПОШТА», позивача було викликано на 21.04.2020 для розгляду правопорушення по суті. Повідомлення було отримано Позивачем 23.04.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач на розгляд справи не з`явився.

Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №172600 від 21.04.2020 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Копію постанови №172600 від 21.04.2020 направлено позивачу, разом із супровідним листом від 23.04.2020 №33980/37/24-20, 24.04.2020 відповідно до списку №5126 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №22 АТ «УКРПОШТА». Копію постанови було отримано позивачем 28.04.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погоджуюсь з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Статтею 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

В розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку №1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Згідно пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Судом встановлено, що державними інспекторами було складено акт №212673 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.03.2020, в якому у графі пояснення водія про причини порушення міститься запис проте, що водій поїхав до закінчення складення акту, а в місці підпису водія зазначено: "поїхав" та вказано ініціали з прізвищем водія.

У відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що водій зі змістом акту №212673 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.03.2020 був ознайомлений, однак, від підпису та надання пояснень відмовився, про що у відповідності до п.22 Порядку №1567, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області внесено відповідний запис.

Вказані твердження не відповідають дійсним обставинам, оскільки судячи із запису в акті водій не ознайомлювався з повним текстом акту №212673, що може свідчити про складення такого за відсутності водія. Внаслідок цього, у ході складання акту водій був позбавлений можливості повідомити про всі наявні у нього фактичні данні з приводу виявленого правопорушення.

Перевіряючими посадовими особами також порушеного вимоги пункту 22 Порядку №1567, оскільки у разі відмови водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання, вони не зробили відповідного запису про це у акті.

Повідомленням №32993/37-1/24-20 від 16.04.2020, направленим поштою 16.04.2020 відповідно до списку №4822 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №22 АТ «УКРПОШТА», позивача було викликано на 21.04.2020 для розгляду справи про порушення по суті.

Позивач на розгляд справи не з`явився.

Стосовно процедури накладення штрафу суд зазначає, що відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

До справи долучено копію повідомлення від 16.04.2020, яким Управління сповістило заявника про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту - 21.04.2020 (а.с.55).

Відповідно до трекінгу з офіційного веб-порталу ПАТ "Укрпошта", 16.04.2020 означене повідомлення було передано Управлінням до установи поштового зв`язку, 18.04.2020 доставлено до установи поштового зв`язку за місцезнаходженням заявника і лише 23.04.2020 вручено позивачу (а.с.58).

Так, відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17, на яку посилаються відповідачі у відзиві, вказано: завчасне у межах достатнього поза розумним сумнівом строку надходження поштового відправлення (до складу якого входить повідомлення про дату, час та місце розгляду питання стосовно накладення штрафу на перевізника) до установи з поштового зв`язку і не отримання цього повідомлення перевізником не виключає можливості накладення штрафу за відсутності перевізника, адже кожен учасник суспільних відносин повинен дотримуватись базових правил добропорядності, доброчесності та сумлінності тощо, а не ухилятись від отримання поштової кореспонденції задля уникнення юридичної відповідальності.

Натомість, суд зазначає, що в межах даних спірних правовідносин позивач не здійснив дій щодо ухилення від отримання повідомлення про розгляд справи про правопорушення, оскільки як встановлено судом, 23.04.2020 отримав поштове відправлення при першій спробі його доставки. Будь-якої іншої інформації трекінг з офіційного веб-порталу ПАТ "Укрпошта" з за поштовим відправленням №550 не містить. Доказів ухилення позивача від отримання поштової кореспонденції відповідач суду не надав. Тривала доставка поштової кореспонденції не залежить від волі позивача та не може ставитись йому у вину у вигляді ухилення від отримання повідомлення про розгляд справи про правопорушення. Проте, відповідач здійснюючи відправку такого повідомлення повинен переконатись, що повідомлення про дату, час та місце розгляду питання стосовно накладення штрафу на перевізника буде доставлено останньому завчасно та надати оцінку такому повідомленню в ході розгляду справи.

З викладеного, відповідач порушив право позивача бути присутнім (через уповноважену особу) під час розгляду питання стосовно накладення штрафу на перевізника.

Складення акту про правопорушення без участі водія (представника перевізника) та несвоєчасне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи не дали змоги позивачу надати пояснення та докази правомірності своїх дій, що в свою чергу позбавило можливості відповідача, врахувати всі обставини під час прийняття оскаржуваного рішення.

Встановивши порушення процедури притягнення перевізника до відповідальності, суд не надає оцінку зазначеному в акті перевірки правопорушенню, оскільки складення останнього та розгляд справи відбулись без урахування повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин.

Суд також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Агропрогрес" до Начальника управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Є .А., Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Євгена Анатолійовича від 21.04.2020 №172600, якою стягнуто з Приватного підприємства «Агропрогрес» за порушення вимог абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 гривень.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Агропрогрес" сплачений судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов