Справа № 520/9690/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 р. №520/9690/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансова Інновація" про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансова Інновація", в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Ярошенко Костянтина Юрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №62542407 від 13.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням приписів статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування позивача або знаходження її майна з порушенням правил територіальної діяльності.

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, у якому з позовними вимогами не погодився, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що у виконавчому написі нотаріуса адреса місця проживання позивача вказана: АДРЕСА_1 . Вказані відомості також були зазначені стягувачем у заяві про примусове виконання, при цьому чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язку виконавця перевіряти будь-яку інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Третя особа правом надати пояснення не скористалась.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 09 червня 2008 року.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича перебуває виконавче провадження №62542407, у якому позивач є боржником.

13.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу у межах виконавчого провадження №2542407 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" від 07.07.2020 про примусове виконання виконавчого напису вчиненого 30.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. за №7199 про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , коштів у розмірі 9561,00 грн.

У тексті вказаної заяви стягувач зазначив, що майно боржника у вигляді грошових коштів на рахунку розміщено на території м. Києва, а фактична адреса проживання боржника: АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду за захистом порушеного, на її думку, права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 3 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі по тексту Закон № 1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, за виключно за вибором стягувача заява про примусове виконання рішення може бути подана: 1) до органу Державної виконавчої служби України за місцем проживання боржника; 2) до органу Державної виконавчої служби України за місцем перебування боржника, 3) до органу Державної виконавчої служби України за місцем роботи боржника; 4) до органу Державної виконавчої служби України за місцем знаходження майна боржника; 5) чи до приватного виконавця того приватного виконавчого округу, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання боржника, місце перебування боржника, місце роботи боржника, майно боржника.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У тексті заяви від ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" від 07.07.2020 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусом про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , коштів у розмірі 9561,00 грн. стягувач зазначив, що майно боржника у вигляді грошових коштів на рахунку розміщено на території м. Києва, а фактичною адресою проживання боржника: АДРЕСА_3 .

Досліджуючи обставини справи суд встановив, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана інформація щодо місця реєстрації проживання боржника не міститься у жодному документі, який було подано до приватного виконавця на виконання виконавчого напису нотаріуса.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, дії виконавця стосовно сприйняття повідомлених стягувачем відомостей та поданих стягувачем документів у якості достовірних та правдивих не суперечать закону.

Між тим, чинним законом не передбачено повноважень державного виконавця (рівно як і приватного виконавця) на перевірку достовірності та правдивості матеріалів звернення стягувача з приводу місця проживання, перебування, роботи, знаходження майна боржника, ані способу та приводу реалізації таких повноважень.

Вирішуючи спір, суд відмічає, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Оскільки, в матеріалах звернення стягувача знаходились відомості про місце проживання боржника на території міста Києва та про належність боржнику майна на рахунку, відкритому у юридичній особі, місцезнаходження якої територіально припадає на місто Київ, то діяння приватного виконавця з приводу відкриття виконавчого провадження не можуть бути визнані судом такими, що суперечать закону.

Жодних інших обґрунтувань щодо скасування постанови, яка є предметом спору, позивачем не наведено, судом не встановлено.

Правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування положень ст.ст.19, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» в частині юридичних наслідків достовірності відомостей заяви стягувача про прийняття виконавчого документа до примусового виконання викладені у постанові від 23.01.2019 у справі №820/838/17 (адміністративне провадження №К/9901/20155/18) і полягає у тому, що у виконавця відсутній обов`язок перевірки правдивості викладених стягувачем відомостей, зокрема, про місце знаходження боржника.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто, обов`язку приватного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання, слідує обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, за відсутності сумнівів в достовірності поданих документів, винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Окремо суд зважає на правовий висновок постанови Верховного Суду від 27.12.2019 у справі №905/584/19, де указано про те, що наявність коштів на банківському рахунку не повинна встановлюватись саме на момент відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до приписів п.21 ч.3 ст.18 Закону виконавець лише під час здійснення виконавчого провадження (тобто вже після його відкриття) має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника.

У розумінні ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

У свою чергу за визначенням ч.1 ст.179 названого кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

З огляду на зміст ст.ст.191 та 192 Цивільного кодексу України суд знаходить підстави для висновку про те, що гроші (кошти) належать до майна.

Відповідно до п.3.1 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

З огляду на зміст ст.ст.191 та 192 Цивільного кодексу України суд знаходить підстави для висновку про те, що гроші (кошти) належать до майна.

Важливою обставиною є те, що приватний виконавець в межах виконавчого провадження №62542407 здійснив запит від 21.07.2020 до установи АТ "КБ "Приватбанк" про всі рахунки боржника. На вказаний запит 23.07.2020 №20.1.0.0.0/7-200721/1615 АТ "КБ "Приватбанк" надало інформацію про відкриті рахунки ОСОБА_1 в АТ "КБ "Приватбанк", на одному з яких наявні кошти.

АТ "КБ "Приватбанк" знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д та здійснює адміністрування відкритих у ньому банківських рахунків та коштів клієнтів. Як наслідок виявлене виконавцем майно (грошові кошти) у АТ "КБ "Приватбанк" входять до виконавчого округу м. Києва.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність постанови приватного виконавця про відкриття провадження ВП №62542407 від 13.07.2020.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому, задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 246, 250, 251, 255, 260-263, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансова Інновація" (Бульвар Гавела, буд.4, Солом`янський район, м. Київ, 03124, ) про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя О.М. Тітов