Справа № 462/3424/20
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3424/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 16 червня 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовує тим, що 01 червня 2020 року о 13 год. 30 хв. інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП сержантом Марковським М.Ю. було винесено щодо нього постанову серії ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. З вказаної постанови вбачається, що 01.06.2020 року по вул. Чайковського, 22 у м. Львові він здійснив стоянку транспортного засобу, чим унеможливив заїзд на прилеглу територію та порушив п.п. 15.10 б та п.п. 15.9 ПДР України. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вказаних порушень він не допускав, а відповідачем не здобуто жодного належного доказу, який би підтверджував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Крім того, зазначає, що при складенні постанови інспектором було допущено процесуальні порушення, зокрема, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, він був позбавлений права скористатись правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права та не надано можливості надати будь-які пояснення щодо обставин справи. Просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Крім того, покликаючись на необхідність перебування на самоізоляції у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України та на зміст п. 3 Прикінцевих положень КАС України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, процесуальні строки, в тому числі і для звернення до адміністративного суду, продовжуються на строк дії такого карантину, тому просить поновити йому строк звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Відповідно до ухвали судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 червня

2020 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків та 02 липня 2020 року на виконання вказаної ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк, відповідачем не подано, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходила.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень КАС України (в редакції Закону

№ 731-IX від 18.06.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги покликання позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку з необхідністю перебування на самоізоляції, суд вважає за можливе поновити йому пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2020 року інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП сержантом Марковським М.Ю.винесено постанову серії ДПО18 № 956828, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови, 01 червня 2020 року о 13:30 год. по вул. Чайковського, 22

у м. Львові, водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу, тим самим унеможливив заїзд на прилеглу територію, чим порушив п.п. 15.10 «б» Правил дорожнього руху та п.п. 15.9 Правил дорожнього руху (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Згідно п.п. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Отже, чинні Правила дорожнього руху України чітко визначають в яких місцях забороняється зупинка автотранспорту.

При цьому, відповідно до п. 1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З долученої позивачем до матеріалів справи довідки № 55 від 15.06.2020 року вбачається, що по вул. Чайковського, 22 у м. Львові знаходиться заклад дошкільної освіти ясла-садок № 29, на час карантинних обмежень вказаний заклад не працював, заїзд на прибудинкову територію такого взагалі відсутній.

В той же час, до матеріалів справи, відповідачем жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження порушення позивачем вимог п.п. 15.10 «б» та 15.9 ПДР України не долучено, зокрема немає жодних фото чи відеоматеріалів, пояснень свідків чи особистих пояснень позивача. В графі 8 постанови серії ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 року «До постанови додаються» інспектором УПП у Львівській області ДПП сержантом Марковським М.Ю. не вказано жодних додатків до неї.

Доказів порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП, які б проявлялись у створенні перешкод дорожньому руху чи загрозу безпеці руху відповідачем також не подано, а сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи недоведеність вчинення позивачем адміністратвтиного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд приходить до переконання, що постанова серії ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 рокупідлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанову серії ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП сержантом Марковським М.Ю. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серія ДПО18 № 956828 від 01.06.2020 рокупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 04 серпня 2020 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз