Справа № 480/2551/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 480/2551/19

адміністративне провадження № К/9901/17899/20

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 по справі №480/2551/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, Сумського апеляційного суду про зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області, Сумського апеляційного суду в якому просила:

- зобов`язати Сумський апеляційний суд протягом 5 днів з дня набрання рішенням законної сили надати до Сумського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області додатково заяви - розрахунки, які б відображали правильний розрахунок страхової суми матеріального забезпечення за період з 12.12.2018 р. по 21.01.2019 р. в сумі 79826,71грн., а за період з 22.01.19 р. по 08.02.19 р. - 36972,73 грн, із застосуванням для розрахунку матеріального забезпечення розміру суддівської винагороди у період з 12.12.18 по 31.12.18 на рівні 55845грн, а у період з 01.01.19 по 08.02.19 на рівні 62525грн.;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили профінансувати заяви-розрахунки щодо надання матеріального забезпечення застрахованій особі - позивачу за період з 12.12.18 по 08.02.19, з нарахуванням на пред`явлені до фінансування сум страхових виплат зазначених у заявах- розрахунках від 01.02.19 р. і від 15.02.19 р., встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, починаючи з 01.03.2019 по день фактичного розрахунку;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 5000грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 позов задоволено частково. Зобов`язано Сумський апеляційний суд надати до Сумського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області додатково заяви-розрахунки з відображенням страхової суми матеріального забезпечення позивача за період з 12.12.2018 р. по 21.01.2019 р. та з 22.01.19 р. по 08.02.19 р., обчисленої відповідно до п. 25 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266, без урахування сум, зазначених у заявах-розрахунках від 01.02.2019 року та від 15.02.2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області щодо нездійснення фінансування заяв-розрахунків від 01.02.2019 року та від 15.02.2019 року на надання матеріального забезпечення застрахованій особі - позивачу. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області профінансувати заяви-розрахунки від 01.02.2019 року та від 15.02.2019 року щодо надання матеріального забезпечення застрахованій особі позивачу за період з 12.12.2018 р. по 21.01.2019 р. та з 22.01.19 р. по 08.02.19 р., з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 залишено без змін.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, суд виходить з такого.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відтак, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню виключно у випадках, вичерпний і остаточний перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим, за змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши матеріали касаційної скарги, з урахуванням приписів наведених правових норм процесуального закону, характеру спірних відносин, суб`єктного складу учасників та предмету доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає, що вказана справа, в силу приписів пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, відноситься до категорії справ незначної складності, так як ознак, передбачених частиною 4 статті 12 КАС України, не має.

Будь - які обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у вказаній справі, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених п.п. "а-г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі належить відмовити.

Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 по справі №480/2551/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, Сумського апеляційного суду про зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз Т.Г. Стрелець