Справа № 360/2523/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2523/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу за адміністративним позовом адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного надійшла позовна заява адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії та здійснити виплату усієї суми пенсійної заборгованості за період з травня 2018 року по грудень 2019 року включно однією сумою.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право на отримання пенсії та став на облік в Пенсійному фонді України, що підтверджується пенсійним посвідченням.

У зв`язку з бойовими діями та проведенням антитерористичної операції, а також з набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595, ОСОБА_1 не маючи інших джерел на існування крім пенсії та з метою отримання пенсії у подальшому стала на облік у Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області від листопада 2016 року.

Однак, як стало відомо із листа Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, у відповідь на адвокатський запит, що на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, по яких надано інформацію згідно інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль ( система "Аркан" ), про відсутність на підконтрольній території понад 60 днів пенсію призупинено з травня 2018 року.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 11-12).

23 липня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 17-19), в якому зазначено, що 22 листопада 2019 року управлінням на запит управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 19.11.2019 №9385 про направлення електронної пенсійної справи та пенсійної справи на паперових носіях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка раніше проживала за адресою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та одержувала пенсію за віком, направлено до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області у зв`язку з переїздом на нове місце проживання. Пенсія управлінням позивачу виплачена по 30 квітня 2018 року.На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25.02.1998 Лутугінським РВ УМВС України у Луганській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 5,6).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача (а.с. 8).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.11.2019 № 905- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 5). Згідно зазначеної довідки, Позивачку взіто на облік, як внутрішньо переміщену особу з 18.11.2019.

Відповідно до листа Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, на обліку в управлінні перебувала з листопада 2016 року та отримувала пенсію за віком. Пенсія по квітень 2018 року виплачувалась своєчасно та в повному обсязі. На підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, по яких надано інформацію згідно інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль (система "Аркан"), про відсутність на підконтрольній території понад 60 днів пенсію призупинено з травня 2018 року. За поновленням пенсії ОСОБА_1 до управління не зверталася (а.с. 9).

19 листопада 2019 року УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області було направлено до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області запит пенсійної справи стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з її переїздом до їх району та 22.11.2019 Марківським об`єднаним УПФУ Луганської області було надіслано пенсійну справу ОСОБА_1 до УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області (а. с. 23-24).

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) та Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII).

Так, у наведених нижче положеннях Конституції України закріплено основи соціальної спрямованості держави:

Стаття 1 Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. […]

Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 92. Виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.

Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Як встановлено судом, виплату пенсії позивачу припинено з травня 2018 року, у зв`язку з відсутністю на підконтрольній території понад 60 днів.

Так виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом, .

Таким чином, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, держава зобов`язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Відповідно до 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З аналізу зазначених норм вбачається, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера та пенсія виплачується щомісяця організаціями, що прийняли пенсіонера на пенсійний облік за новим місцем проживання (реєстрації).

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 знята з обліку Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та пенсійну справу надіслано в лютому 2019 року до УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області у зв`язку з її переїздом, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.11.2019 №905-, суд вважає, що здійснювати пенсійні виплати та заборгованість за минулі періоди ОСОБА_1 , за місцем фактичного проживання відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме у УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області.

Оскільки позивачем заявлено вимогу щодо виплати пенсійної заборгованості за період з травня 2018 року по грудень 2019 року не до належного територіального органу Пенсійного Фонду України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також суд зазначає, що позивач не обмежений правом звернутися з позовом про стягнення пенсійної заборгованості за період з травня 2018 року по грудень 2019 року до УПФУ в Станично - Луганському районі Луганської області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 139 КАС України, визначено порядок розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 11-12).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Державного бюджету України за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова