Справа № 500/158/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/158/20

30 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Муц А.Я.

представника відповідача Бачинський І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністрації Чортківської УВП (№26), в якій він проходив службу до виходу на пенсію, із заявою про надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2017 року. Отримавши вказану довідку ОСОБА_1 долучив до неї заяву з проханням зробити йому перерахунок пенсії, в зв`язку із збільшенням розміру посадових окладів начальницького складу ДКВС України та направив до ГУ ПФ України в Тернопільській області.

У відповіді ГУ ПФ України в Тернопільській області від 04.11.2019 року № 800/К-11 позивачу було повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів №1036 хоча і встановлено посадові оклади для осіб начальницького складу ДКВС України але умов, порядку та розмірів перерахунку не визначено. А тому, відмовили в задоволенні його заяви. Що і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою від 08.01.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Пенсійний фонд України скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 20.01.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивачем не враховано положення закону, зокрема ч. 4 ст. 63 Закону № 1774-VIII про те, що рішенням Уряду мають визначатися умови, порядок та розміри перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, а отже відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.

Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України за роз`ясненням щодо підстав для проведення перерахунку пенсій у зв`язку з набранням чинності Постанови № 1036.

Міністерство соціальної політики України листом від 24.02.2017 № 3838/0/2-17/21 повідомило Пенсійний фонд України, що Постановою № 1036 не визначено умов, порядку та розмірів перерахунку пенсій, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення.

Пенсійний фонд України листом від 14.03.2017 № 7370/02-23 надіслав до головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві лист Міністерства соціальної політики України від 24.02.2017 № 3838/0/2-17/21 для врахування в роботі.

Таким чином, вимога Позивача визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою від 29.01.2020 судом ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 27 лютого 2020 о 10:30 год.

10.02.2020 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через відділ документального забезпечення суду поступив відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27.02.2020 відкладено розгляд справи на 17.03.2020 о 11:15 год., у зв`язку із неявкою представників відповідачів.

Ухвалою суду від 17.03.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкладено розгляд справи на 08.04.2020 о 11:00 год., у зв`язку із відсутністю представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

08 квітня 2020 року секретарем судового засідання Павловським Ю.Б. складено довідку про те, що судове засідання по адміністративній справі № 500/158/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 08 квітня 2020 року не проводилося, у зв`язку із оголошенням карантину та тимчасовим, з 17 березня до 03 квітня 2020 року, зупиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

Секретарем судового засідання 15.04.2020 повідомлено сторін про призначення судового засідання по справі на 28.05.2020 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 28.05.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 25.06.2020 о 09:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Ухвалою суду від 25.06.2020 відкладено розгляд справи на 21.07.2020 о 12:00 год., у зв`язку із неявкою позивача.

21 липня 2020 року ухвалою суду знову відкладено розгляд справи із повторною неявкою позивача на 30.07.2020 о 10:15 год.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив в позі відмовити, посилаючись на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача та його представника, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 пенсіонер, колишній працівник Державної кримінально-виконавчої служби України, вийшов на пенсію у 2007 році. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів від 06.12.2016 №1774 внесено зміни до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі- Закон), якими передбачено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсії на умовах, у порядку та розмірах передбачених Кабінетом Міністрів України. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і проводиться у порядку встановленому КМ України, у строки передбачені ч.2 ст.51 цього Закону.

В жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністрації Чортківської УВП (№26), в якій проходив службу до виходу на пенсію, із заявою про надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2017 року. Отримавши вказану довідку ОСОБА_1 долучив до неї заяву з проханням зробити йому перерахунок пенсії, в зв`язку із збільшенням розміру посадових окладів начальницького складу ДКВС України та направив до ГУ ПФ України в Тернопільській області.

У відповіді ГУ ПФ України в Тернопільській області від 04.11.2019 року № 800/К-11 позивачу було повідомлено, що відповідно до приписів постанови КМ України №45 від 13.02.2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови КМ України від 17.07.1992 року №393» (далі - Постанова №45) повідомлення від ПФ України до ГУ ПФ України, в зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1036 від 28.12.2016 року не надходило, крім того Постановою №1036 хоча і встановлено посадові оклади для осіб начальницького складу ДКВС України але умов, порядку та розмірів перерахунку не визначено.

Враховуючи те, що Постановою Кабінетом Міністрів України від 28.12.2016 року №1036 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294» встановлено нові (вищі) розміри грошового забезпечення, ОСОБА_1 вважає, що таке збільшення є підставою для перерахунку його пенсії. А тому і звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до преамбули Закону (із змінами) держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму , визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошової забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно абзацу 18 ст.43 Закону у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Постановою КМ України № 1036 від 28.12.2016 року (далі-Постанова № 1036) було внесено зміни до Постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007 року « Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та змінено схему посадових окладів осіб начальницького складу установ виконання покарань (додаток № 23 в редакції Постанови КМ України №1036 від 28.12.2016 року).

Пунктом 2 Постанови КМУ №45 передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсії згідно з ст. 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один із видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Пенсійний фонд України був належним чином поінформований Міністерством юстиції України листом від 12.01.2017 р. №4/4-83-Тл/2-17 про підстави для перерахунку пенсій в зв`язку з прийняттям постанови КМ України №1036 від 28.12.2016 року. Вказаним Порядком визначено, що Пенсійний фонд України отримує вказану інформацію в 5-денний строк від силових органів і в свою чергу у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів повідомляє своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Із змісту наведених норм слідує, що інформацію про зміни у грошовому утриманні до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області для здійснення перерахунку пенсій зобов`язаний надіслати Пенсійний фонд України, бездіяльність якого у даному випадку є протиправною, це з безперечністю слідує із змісту ч.3 ст.63 Закону, згідно з якою усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних видів грошового забезпечення у розмірах встановлених законодавством. Однак якщо органом влади вищого рівня прийнято рішення про збільшення відповідних виплат і Головному управлінню пенсійного фонду вже відомо про таке рішення, то воно за зверненням пенсіонера із заявою про перерахунок пенсії , повинно діяти згідно з порядком , надіславши відповідний список до органу де проходила службу особа перед виходом на пенсію , для отримання відповідної довідки. Відповідно до пункту 4 Порядку подання документів, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсії, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем проживання. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії. Рішення про відмову із зазначенням причин орган ПФУ видає (надсилає) заявникові протягом 5 днів з дня його прийняття, однак з матеріалів справи видно, що Головне управління ПФУ в Тернопільській області на підставі поданої мною заяви рішення (оформленого відповідним протоколом) щодо перерахунку пенсії не приймало а обмежилось відпискою, а відповідно до статей 49 та 63 Закону підставою для повідомлення про відмову в перерахунку пенсії може бути виключно рішення , прийняте з цього питання.

Такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 22.04.2014 року у справі № 21- 484/а 13, вказавши, що підставою для вчинення дій спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного фонду.

На думку суду, твердження про те, що Постановою КМ України № 1036 не визначено умов, порядку та розмірів перерахунку пенсій є хибним, так як порядок проведення перерахунку пенсій вже визначено Постановою КМ України № 45 від 13.02.2008 року, цим нормативно-правовим актом визначено процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави, а Постанова КМ України № 1036 лише визначає розміри підвищення посадових окладів.

Частиною 3 статті 51 Закону передбачено, що перерахунок пенсій, у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/ або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права нього без обмеження строком.

Відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, та внесення змін до постанови КМ України від 17.07.1992 року №393, який затверджений постановою КМ України №45, чітко регламентовано обов`язки Міністерства юстиції України, Пенсійного Фонду України Головних управлінь пенсійного фонду України регіонального рівня і регіональних-правоохоронних органів по перерахунку пенсії та не встановлено заборони або будь-яких обмежень для направлення відповідних списків та проведення перерахунку пенсії і без відповідної довідки.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб , що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року № 9 зазначено, що відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційним Судом України у рішеннях від 06.07.1999 року №8-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 та від 11.10.2005 року №8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів прийнятих її законодавчими органами.

Відповідно до п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У справі « Кечко проти України» (Заява №6313400) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати , які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги , необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватись на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

У Законі України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено , що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створення передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В ст.13 Конвенції вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1036 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294» встановлено нові (вищі) розміри грошового забезпечення, а тому, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії відповідно до вказаних вище розмірів.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо неповідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про підстави перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.08.2008 року та №1036 від 28.12.2016 року, постанови правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року.

Зобов`язати Пенсійний фонд України направити повідомлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.08.2008 року та №1036 від 28.12.2016 року, постанови правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.10.2019 р. №800/К-11 в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_1 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1

відповідач:

-Пенсійний фонд України місцезнаходження/місце проживаннявул. Бастіонна, 9,м. Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ;

-Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області місцезнаходження/місце проживанняМайдан Волі, 3,м. Тернопіль,469;

Головуючий суддя Подлісна І.М.