Справа № 380/4256/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4256/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якій з врахуванням уточнень до позовних вимог просить суд:

визнати протиправною відмову Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, вчиненого виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, викладену у висновку про відмову у внесенні виправлень до актового запису цивільного стану від 30.10.2019;

зобов`язати Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скласти висновок про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, вчиненого виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, а саме у графі «відомості про матір» виправити національність ОСОБА_3 з «українка» на «полька».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження №12 від 15.03.1967, складеного виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якій просила змінити національність матері з "українка" на "полька". Підставою для звернення позивача з відповідною заявою було рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2019 року у справі № 442/2840/19, яким встановлено факт приналежності ОСОБА_3 (матері позивача) до польської національності. За результатами розгляду заяви, позивач отримала відмову відповідача у внесенні змін до актового запису по внесенні змін до національності матері з «українка» на «полька». Позивач не погоджується із зазначеною відмовою, так як в неї є всі підтверджуючі документи, які необхідні для внесення вказаних змін, тому звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав.

24.06.2020 Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) засобами поштового зв`язку скерував заяву, у якій повідомив, що не заперечує щодо задоволення позову.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 05.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними доказами у матеріалах справи.

06.07.2020 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду витребувано в архіву Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що знаходиться за адресою: 82100, Львівська обл., місто Дрогобич, пл. Ринок, будинок 3 належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про внесення змін до актового запису про народження №12 від 15.03.1967, складеного виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, у якій просила внести зміни до національності матері з "українка" на "полька".

Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) склав висновок «Про внесення виправлень до актового запису цивільного стану», яким відмовив їй у внесенні змін до актового запису у зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач, вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, тому звернулася з даним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даного спору суд враховує, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1064 від 22 серпня 2007року (далі - Правила №1064).

Статтею 49 ЦК України, а також статтями 2, 3 Закону №2398-VI визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Отже, походження фізичної особи є актом цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Державній реєстрації та внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян підлягає зміна національності фізичної особи.

Закон №2398-VI регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 2 - 4 статті 22 Закону №2398-VI та Правилами №96/5 встановлений спосіб реалізації повноважень відділів щодо внесення змін до актового запису. Вказано, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно із пунктом 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до пункту 2.20 Правил №96/5 висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, яким складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику.

При цьому, згідно з пунктом 1.1 Правил №96/5 у разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

В ході розгляду справи судом досліджено оскаржену відмову, що викладена у висновку Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка мотивована тим, що відмова видана відповідно до вимог 6-го Бюлетня Міністерства юстиції з питань застосування чинного законодавства при реєстрації актів цивільного стану за № 13-90-6/83 від 24.12.1996, у якому роз`яснено, що зміни до національності, які надавалися раніше, у подальшому у роботі відділу РАЦС не застосовуються.

Суд не погоджується із таким висновком відповідача з огляду на наступне.

28.05.2019 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у справі № 442/2840/19 прийняв рішення, яким встановив факт - приналежність ОСОБА_4 до польської національності. Цим рішенням суд також зобов`язав Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Голови територіального управління юстиції у Львівській області внести виправлення до актового запису про шлюб №12, укладеного 06 серпня 1966 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо виправлення в графі «Відомості про наречену» національності нареченої ОСОБА_4 з «українки на «полька».

Відповідне рішення набрало законної сили 28.06.2019.

Таким чином рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що національність матері ОСОБА_1 "полька", відтак вказані обставини доказуванню не підлягають.

На виконання відповідного рішення було внесено зміни в актовий запис про шлюб від 06.08.1966 № 12, зокрема вказано національність ОСОБА_4 «полька», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № .

Судом встановлено та підтверджується відомостями у спірному висновку, що позивачем до відповідної заяви наступні ксерокопії документів:

паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 виданого Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області 25.05.2013;

повторно видане свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , виданого 15 грудня 2017 року Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 з гр. ОСОБА_6 та до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданого 04 травня 2018 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя між гр. ОСОБА_5 та до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 за №7 виданого 16 липня 2019року Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2019 року у справі №442/2840/19 про встановлення факту, що має юридичне значення, яке вступило в законну силу - 28.06.2019 про приналежність ОСОБА_4 до польської національності.

Отже, з наведеного слідує, що позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують приналежність матері позивача до польської національності.

Разом з тим, Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) прийняв рішення про відмову у внесенні змін до актового запису позивача.

Суд дійшов висновку, що прийняте рішення органу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні змін до актового запису є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно зі статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до п.2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є постанова адміністративного суду (пп.2.13.2); висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану (пп.2.13.3), якій відповідно до п.2.19 надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни.

На думку суду, при прийнятті рішення про відмову у внесенні змін до актового запису відповідачем не враховано всіх зазначених вище критеріїв, а тому оскаржений висновок про відмову у внесенні змін до актового запису є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також, суд зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Також суд враховує приписи частини четвертої статті 47 КАС України , якою визначено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Згідно з положеннями частини першої статті 189 КАС України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4 ст. 189 КАС України).

Частиною п`ятою статті 189 КАС України, яка кореспондується із частиною шостою статті 47 цього Кодексу, визначено, що суд не приймає визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач погоджується із пред`явленими у даному позові вимогами, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відтак, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем даного позову та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною відмови відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, вчиненого виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, викладену у висновку про відмову у внесенні виправлень до актового запису цивільного стану від 30.10.2019 та зобов`язати відповідача скласти висновок про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, вчиненого виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, а саме у графі «відомості про матір» виправити національність ОСОБА_3 з «українка» на «полька».

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, складеного виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, викладену у висновку про відмову у внесенні виправлень до актового запису цивільного стану від 30.10.2019.

Зобов`язати Дрогобицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скласти висновок про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_2 № 12 від 15 березня 1967 року, складений виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, а саме у графі «відомості про матір» виправити національність ОСОБА_3 з «українка» на «полька».

Стягнути з Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. І. Франка, будинок 20, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський