Справа № 580/2219/20
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року справа № 580/2219/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05.03.2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 року, згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у позивача виникло право на перерахунок пенсії. На думку позивача, зроблений відповідачем перерахунок відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018, а саме з 01.01.2018 щомісячно 50 відсотків перерахованої пенсії, з 01.01.2019 щомісячно 75 % перерахованої пенсії, є заниженим та протиправним.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач надав до суду відзив у якому зазначив, що на час здійснення перерахунку пенсії діяла Постанова № 103, що була скасована рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 та набрало законної сили лише 05.03.2019. Тому алгоритм дій Головного управління під час проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.01.2018 та з 01.01.2019 був передбачений чинними на той час пунктами 1 та 2 Постанови № 103. В обґрунтування своїх заперечень відповідач також вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804 від 14.08.2019, було визначено суму виплат перерахованих пенсій у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсій, визначеної станом на 01.03.2018, інших нормативно-правових актів, які змінювали порядок перерахунку та виплати пенсій протягом періоду з 05.03.2019 по 14.08.2019 не прийнято. А тому, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262).

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704) відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018. При вказаному перерахунку відповідач керувався нормами Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 (далі - Постанова № 103).

У зв`язку з скасуванням пунктів 1 та 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, позивачка звернулась до відповідача з заявою від 15.05.2020 щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного на 01.03.2018.

Листом від 01.06.2020 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення відповідного перерахунку, оскільки з 05.03.2019 до 14.08.2019 нормативно-правових актів щодо проведення перерахунку та виплати пенсії Кабінет Міністрів України не приймав. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804 від 14.08.2019, яка набрала чинності 04.09.2019, встановлено, що виплати пенсій, визначених станом на 01.3.2018 відповідно до Постанови № 704 здійснюється у 2019 році у розмірі 75 % суми підвищення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб є Закон № 2262. Частиною 4 статті 63 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2262 Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв Постанову № 103.

Так, пунктом 1 Постанови № 103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262 до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Тобто вказаним пунктом визначено порядок виплати сум підвищення перерахованої пенсії, згідно якому виплата пенсії фактично зменшена (виплата 50% та 75%) та розстрочена на значний термін (2018-2020 роки).

Пункти 1 та 2 Постанови № 103 були оскаржені до Окружного адміністративного суду м. Києва. Рішенням вказаного суду від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 дані пункти Постанови № 103 були визнані протравними та нечинними. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 вказане рішення суду від 12.12.2018 було залишено без змін.

Таким чином, враховуючи, що обмеження, які були введені Постановою № 103 були 05.03.2019 скасовані, то суд приходить до висновку, що з 05.03.2019 пенсія позивачу підлягала виплаті у розмірі 100% суми підвищення пенсії.

Вказана правова позиція підтверджена рішенням Верховного Суду від 06.08.2019 у зразковій справі № 160/3586/19.

Разом з цим, суд враховує, що 14.08.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804 (далі - Постанова № 804), яка набрала чинності 04.09.2019. Відповідно до пункту 1 якої виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262 до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови № 704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Оскільки Постанова № 804 набрала чинності 04.09.2019, то виплата позивачу пенсії в розмірі 75 % суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати 75 % суми підвищення пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно є протиправними.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків його виплати, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 55 Закону №2262 нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, то право на компенсацію позивач набуває саме в момент отримання доходу.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями вищевказаного Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі за № 487/6923/16-а.

Позивачка в позовній заяві просить нарахувати їй компенсацію на ще невиплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Таким чином, оскільки, відповідно до статті 4 Закону№ 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, то враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17, від 25.10.2018 у справі № 420/1410/17.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, за правилами встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн 00 коп. позивачкою до матеріалів справи надано: копію договору про надання правової допомоги від 28.05.2020 № 28/05-1; копію додатку № 1 до договору № 28/05-1 від 28.05.2020; копію акта наданих послуг № 28/05-1 від 22.06.2020; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 28/05-1 від 28.05.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем у відзиві надано заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у сумі 500 грн 00 коп. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у сумі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ідентифікаційний код - 21366538) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовільнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати перерахованої з 01.01.2018 пенсії ОСОБА_1 у розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 05.03.2019 по 03.09.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 05.03.2019 по 03.09.2019, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через черкаський окружний адміністративний суду строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Кульчицький