Справа № 826/5923/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Київ №826/5923/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 30.08.2017 №10883254 та №10883220,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.08.2017 №10883254 та №10883220.

Підставами позову зазначено: - відсутність у позивача у 2017р. об`єктів оподаткування транспортним податком; - не прийняття місцевою радою до 15.07.2016 рішення про встанов-лення транспортного податку на 2017р. і неможливість застосування такого рішення у 2017р. згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України; - прийняття оспорюваних рішень всупереч пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України після 01.07.2017; - неоднозначність (множинність) трактування прав та обов`язків платників податків та контролюючих органів.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з таких підстав: - у 2017р. у власності позивача знаходились автомобілі BMW Х5 і BMW 730LD, середньоринкова вартість яких перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017, тому вони є об`єктами оподаткування транспортним податком, а позивач - платником цього податку; - відповідач врахував рішення Погребинської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ "Про встановлення місцевих податків" й обчислено податок за 2017р., починаючи з місяця державної реєстрації автомобілів; - у 2017р. не застосовуються положення пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, яке залишено судом без задоволення з підстав, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 262 КАС України.

10 вересня 2018р. до суду надійшло клопотання представника відповідача (вх. №91525/18) про долучення додаткових матеріалів у справі. Всупереч вимогам ст. 79 КАС України, заявником не надано доказів направлення (надання) клопотання позивачу, тому додаткові матеріали не беруться судом до розгляду.

31 жовтня 2018р. до суду надійшло клопотання представника відповідача (вх. №110457/18) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, копій листів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку) від 04.10.2018 №3805-05/43502-06 та від 26.09.2018 №3805-05/43040-06. Заявником подано докази надіслання клопотання на адресу позивача.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не подав до суду інформації Мінекономрозвитку про розрахунок вартості транспортних засобів, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переклю-чення передач, пробігу легкового автомобіля. З посиланням на судову практику Верховного Суду, зазначає, що розрахунок середньоринкової вартості автомобіля, здійснений на сайті Мінекономрозвитку не може бути достовірним доказом, оскільки не враховує певних пара-метрів, які були актуальними на час визначення податкового зобов`язання. Також, відповідач не пояснив про те, на підставі якої інформації відповідач дійшов висновку про наявність у позивача на праві власності автомобілів, що є об`єктом оподаткування транспортним подат-ком. Щодо наданих представником відповідача до суду копій листів Мінекономрозвитку від 04.10.2018 і від 26.09.2018, то, на думку позивача, належними доказами на підтвердження правомірності позиції відповідача вони бути не можуть, так як у них при визначенні серед-ньоринової вартості автомобілів не враховані такі суттєві критерії як тип коробки переклю-чення передач і пробіг легкового автомобіля. Датовані ці листи 2018р., тобто на момент винесення оскаржуваних рішень не могли бути враховані відповідачем.

В ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі суд визначив позивачу подати належним чином засвідчені копії документів на підтвердження права власності пози-вача на транспортні засоби, на які податковим органом здійснено нарахування спірних сум податкового зобов`язання, в разі неможливості надання запитуваних документів - письмові пояснення з вказівкою на причини.

У заяві від 22.08.2018 позивач повідомив суду, що не може подати запропоновані докази, оскільки з червня 2017р. він цими транспортними засобами не розпоряджається.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2020 замінено ГУ ДФС у Київській області його правонаступником ГУ ДПС у Київській області.

При вирішенні справи суд взяв до розгляду наступні докази:

- копії податкових повідомлень-рішень від 30.08.2017 №10883254 та №10883220;

- копію поштового конверту №822;

- копію рішення Погребинської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ "Про вста-новлення місцевих податків" і додаток 1 до нього;

- копію поштового повідомлення про вручення №822;

- розрахунки вартості автомобілів BMW Х5 та BMW 7-series, 3,0 дизель, 2017р.в.;

- податкова інформація з ІС "Податковий блок";

- Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року;

- копії листів Мінекономрозвитку від 26.09.2018 №3805-05/42040-06 та від 04.10.2018 №3805-05/43502-06.

Суд не взяв до розгляду копії запитів ГУ ДФС у Київській області від 04.09.2018 №9864/9/10-36-10-06 та 9865/9/10-36-10-06, доданих до клопотання представника відповідача (вх. від 10.09.2018) з підстав порушення встановленого ст. 79 КАС України порядку подання доказів, а саме відсутності доказів направлення (надання) цих доказів позивачу.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

30 серпня 2017р. відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №10883254, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання із транспорт-ного податку за 2017р. у сумі 20833,33 грн. (а.с. 10);

- №10883220, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання із транспорт-ного податку за 2017р. у сумі 22916,67 грн. (а.с. 11).

Дані податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачем на адресу позивача 06.10.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №822 й одержані позивачем 11.10.2017, що підтверджується копіями поштового конверту і пошто-вого повідомлення про вручення №800 (а.с. 12, 43).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкових повідомлень-рішень про нарахування позивачу транспортного податку за 2017р.

Статтею 8 ПК України (у редакції, чинній на час винесення оспорюваних рішень) визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3).

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, до складу якого, згідно з пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 цього Кодексу, входить транс-портний податок.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю)

Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник подат-ків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Отже, транспортний податок віднесено до місцевих податків, який обов`язково вста-новлюється відповідним рішенням місцевої ради відповідно до критеріїв, визначених розділом XII ПК України, і є обов`язковим до сплати на відповідній території.

Згідно з копією рішення Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 16.02.2016 №149-5-VIІ "Про встановлення місцевих податків" і додатку 1 до нього (а.с. 38-40) названою місцевою радою встановлено транспортний податок, платниками якого є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3 цього розділу є об`єктами оподаткування (пп. 3.1.1). Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо-ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встанов-леної законом на 1 січня податкового (звітного) року (пп. 3.2.1).

Цей доказ спростовує твердження позивача про відсутність рішення місцевої ради про встановлення транспортного податку. Дане рішення прийнято до 15.07.2016, що спростовує доводи позивача про протилежне, а також його посилання на пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, які не підлягають застосуванню при вирішенні справи.

Суд зауважує, що зміст пп. 3.2.1 п. 3 рішення Погребської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ у частині визначення середньомісячної вартості легкового автомобіля (750 розмірів мінімальної заробітної плати) не відповідає змісту пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розділу ХІІ ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2017), згідно з яким об`єктом оподатку-вання є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Суд нагадує, що згідно з пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів мають бути дотримані критерії, встановлені розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Водночас пп. 3.2.1 п. 3 рішення Погребської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ не відповідає критеріям, встановленим для транспортного податку у пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розділу ХІІ ПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки рішення Погребської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ не відповідає критеріям, встановленим пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розділу ХІІ ПК України, у частині визна-чення середньоринкової вартості легкового автомобіля на 2017р., при вирішенні справи суд відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України застосовує зазначене положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розділу ХІІ ПК України.

Станом на 01.01.2017 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн. (ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік"), а тому 375 розмірів міні-мальної заробітної плати станом на 01.01.2017 складали 1200000 грн.

Отже, об`єктом оподаткування у 2017р. є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких перевищує 1200000 грн. і з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального" (абз. 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України; пп. 3.2.1 п. 3 рішення).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомо-білів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз. 3 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).

Згідно з податковою інформацією з ІС "Податковий блок", яка знаходиться у розпоря-дженні відповідача і надана до суду на паперових носіях (а.с. 46, 47), за позивачем зареєст-ровано наступні транспортні засоби:

- BMW, модель Х5, номерний знак НОМЕР_1 , 2017р.в., дата реєстрації - 23.03.2017, об`єм двигуна 2993 куб.см., тип пального - D;

- BMW, модель 730LD, номерний знак НОМЕР_2 , 2017р.в., дата реєстрації - 25.02.2017, об`єм двигуна 2993 куб.см., тип пального - D.

Вказана податкова інформація є офіційною й одержана відповідачем на підставі пп. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України, яким передбачено обов`язок органів внутрішніх справ з 01.04.2015 щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізични-ми та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Отже, надані відповідачем докази є належними і допустимими доказами, які підтвер-джують наявність у власності позивача в 2017р. вказаних автомобілів і спростовують твер-дження позивача про протилежне.

Згідно з наданим відповідачем Переліком легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року (а.с. 49-51) Мінекономрозвитку до нього включено:

- BMW, модель 7-Series, рік випуску (включно) - до 4 років; об`єм циліндрів двигуна - 3,0; тип пального - дизель; зокрема модель 730Ld;

- BMW, модель Х5, рік випуску (включно) - до 2 років; об`єм циліндрів двигуна - 3,0; тип пального - дизель; зокрема модель X5 xDrive30d.

Достовірність цих даних підтверджується ідентичним Переліком, розміщеним на веб-сайті Мінекономрозвитку (https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).

Отже, наданий відповідачем Перелік є належним і допустимим доказом на підтвер-дження того, що середньоринкова вартість належних позивачу автомобілів, обчислена Мінекономрозвитку, перевищувала 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року.

Додатковим підтвердженням цим фактам є надані відповідачем до суду:

1) розрахунки вартості автомобілів, здійснені на веб-сайті Мінкономрозвитку 30.08.2018 , згідно з якими:

- середньоринкова вартість автомобіля марки BMW, модель Х5, об`єм циліндрів двигуна 3,0, внутрішнього згорання, тип пального - дизель, рік випуску - 2017 становить 1490811,70 грн. (а.с. 44);

- середньоринкова вартість автомобіля марки BMW, модель 7-Series, об`єм циліндрів двигуна 3,0, внутрішнього згорання, тип пального - дизель, рік випуску - 2017 становить 1967758,25 грн. (а.с. 45);

2) копії листів Мінекономрозвитку від 04.10.2018 №3805-05/43502-06 та від 26.09.2018 №3805-05/43040-06 (а.с. 61-64), в яких, зокрема, зазначено наступне:

- враховуючи, що 1000 куб.см. є еквівалентом 1 літру, тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2993 куб.см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра;

- автомобіль марки BMW Х5 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до двох років експлуатації (включно) включений до Переліку; розрахована у 2017р. згідно з Методикою вартість цього автомобіля становила 1495012,63 грн.;

- відповідно до п.п. 5-6 Методики та інформації ДП "Держзовнішінформ" аналогічним легковому автомобілю BMW 730LD є автомобіль BMW 7-Series з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель;

- автомобіль BMW 7-Series з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до чотирьох років експлуатації (включно) включений до Переліку; розрахована у 2017р. згідно з Методикою середньоринкова вартість цього автомобіля становила 2009836,67 грн. (з ПДВ).

Позивач не спростував фактів включення належних йому автомобілів до Переліку тих, середньоринкова вартість яких у 2017р. перевищує 375 мінімальних заробітних плат.

Посилання позивача на те, що листи Мінекономрозвитку складені у 2018р. і на те, що надані розрахунки вартості автомобілів проведені відповідачем 30.08.2018, тому не могли бути використані ним під час винесення оспорюваних рішень, є вірними. Однак, вказані докази є додатковими, а не основними. Ключовим, у даній справі, є Перелік легкових автомобілів, розроблений і розміщений згідно з абз. 3 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України на веб-сайті Мінекономрозвитку, дійсний на час прийняття оспорюваних рішень.

Посилання позивача на неврахування відповідачем під час визначення середньорин-кової вартості автомобілів їх типу коробки переключення передач і пробігу, суд відхиляє, зважаючи на таке.

По перше, дані доводи позивача ґрунтуються на попередній редакції Методики визна-чення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика), яка втратила чинність. Пунктом 14 Методики (у редакції, чинній з 24.06.2017) передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньо-ринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

Як вбачається, отримання інформації про середньоринкову вартість автомобіля не передбачає зазначення даних про тип коробки переключення передач і пробіг. Не передбачає врахування цих даних й зазначені вище положення абз. 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України; пп. 3.2.1 п. 3 рішення Погребської сільської ради від 16.02.2016 №149-5-VIІ.

По друге, повноваження щодо визначення і опублікування середньоринкової вартості легкових автомобілів належать Мінекономрозвитку, а не податковим органам. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 11.06.2019 у справі №815/3204/18 та від 02.03.2020 у справі №820/2473/17: "Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають вик-лючно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіцій-ному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподатку-вання транспортним податком у 2017 році."

У постанові від 28.08.2018 у справі №813/3267/17 Верховний Суд навів наступний висновок, який підлягає врахуванню судом під час розгляду даної справи:

"21. Як було зазначено вище Мінекономрозвитку відповідно Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіцій-ному веб-сайті перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вар-тість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати і лише у разі відсут-ності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінеконом-розвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість.

Таким чином для прийняття податкового повідомлення-рішення контролюючий орган в першу чергу керується розміщеною на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформацією про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Як вбачається з матеріалів справи контролюючий орган у відзиві на позовну заяву, та апеляційній скарзі вказував на те, що ним було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономроз-витку, в підтвердження чому надавав витяги з переліком автомобілів з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, які містяться в матеріалах справи, проте судами під час вирішення справи оцінки вказаним доводам надано не було, а відповідно не було проана-лізовано чи дійсно автомобіль, який належить позивачу міститься в переліку автомобілів, які є об`єктом оподаткування в 2017 році."

Наведеним у повній мірі спростовуються доводи позивача про те, що податковий орган може визначити податкове зобов`язання з транспортного податку лише у разі надхо-дження від Мінекономрозвитку інформації про середньоринкову вартість певного транспорт-ного засобу, а також про неможливість визначення контролюючим органом податкового зобов`язання з транспортного податку шляхом визначення середньоринкової вартості транс-портного засобу на підставі інформації, розміщеної на веб-сайті Мінекономрозвитку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що заперечення відповідача і надані ним докази підтверджують належність автомобілів позивача до об`єктів оподаткування транс-портним податком у 2017р., а саме: середньоринкова вартість кожного з автомобілів пере-вищує 1200000 грн. та з року їх випуску минуло не більше п`яти років (включно), а тому позивач є платником транспортного податку і зобов`язаний сплачувати його у порядку і строки, встановлені податковим законодавством.

Відповідно до п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповід-ні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізич-ною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності (пп. 267.6.2).

За об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (пп. 267.6.6).

Як було встановлено судом, державну реєстрацію BMW 730LD (НОМЕР_2) прове-дено 25.02.2017, а BMW Х5 (НОМЕР_5 ) - 23.03.2017.

Відповідачем обчислено спірний податок починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію автомобілів, до кінця 2017р., а саме: 22916,67 грн. (25000/12=2083,33*11) і 20833,33 грн. (25000/12=2083,33*10), відповідно, що відповідає вимогам пп.пп. 267.6.1, 267.6.6 п. 267.6 ст. 267 ПК України.

Позивач зазначив, що з червня 2017р. він не розпоряджається автомобілями. Однак, доказів відчуження автомобілів впродовж 2017р. він не надав, про наявність таких фактів і доказів суду не повідомив, у зв`язку з чим не спростував свою належність до платників транспортного податку у 2017р.

Окремо, суд зауважує на пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України, яким передбачено право фізичних осіб - платників податку на звернення з письмовою заявою до контролюю-чого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;

б) розміру ставки податку;

в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвер-дженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема доку-ментів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку про-водить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Позивач не зазначив фактів і не надав доказів звернення до відповідача для прове-дення звірки даних.

Доводи позивача на те, що оскаржувані рішення винесені після 01.07.2017 з пору-шенням вимог, встановлених пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, знайшли своє підтвер-дження в ході розгляду справи.

Як встановлено судом, оскаржувані рішення винесені відповідачем 30.08.2018, а надіслані на адресу позивача 06.11.2018, що доводить порушення відповідачем вимог пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України.

Однак, дана обставина не є самостійною і достатньою підставою для висновку про неправомірність нарахування відповідачем спірного транспортного податку, оскільки не спростовує наявність правових підстав для цього. Водночас, правові наслідки прийняття і надіслання податковим органом податкового повідомлення-рішення після 01.07.2017 впли-вають на відлік строку, протягом якого платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання або оскаржити його.

Посилання позивача на положення п. 56.21 ст. 56 ПК України щодо неоднозначного (множинного) тлумачення прав і обов`язків платників податків або контролюючих органів суд відхиляє. Позивач не навів у чому конкретно полягає неоднозначність (множинність) його чи відповідача прав і обов`язків. З огляду на наявні і досліджені докази у цій справі, суд стверджує про однозначність обов`язку позивача із сплати транспортного податку у 2017р.

Отже, оцінивши усі суттєві аргументи сторін, враховуючи встановлені судом обстави-ни і досліджені докази, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень і відсутність підстав для визнання їх проти-правними і скасування, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адво-ката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`я-зану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягу-вання розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач подав заяву від 15.06.2018 про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката Кириченка Романа Юрійовича у сумі 42500 грн., на підтвер-дження чого подав:

- копію договору про надання правової допомоги від 25.01.2018, укладеного з назва-ним адвокатом, згідно з яким вартість наданої правової допомоги становить 1700 грн. за кожну годину роботи адвоката;

- копію акта приймання-передачі послуг від 31.05.2018, згідно з яким адвокатом ви-конано роботи згідно переліку, загальною тривалістю 25 год., що становить 42500 грн. (25*1700 грн./год.), з яких 27000 грн. сплачено у день підписання акта, а 15500 грн. спла-чується протягом 2 днів після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №826/5923/18 на користь клієнта або частково;

- копію прибуткового касового ордеру від 31.05.2018 №1-05-31/18, виписаного адвока-том Кириченком Р.Ю. на суму 27000 грн.

09 липня 2020р. до суду надійшли заяви позивача від 06.07.2020 про ухвалення додат-кового рішення у справі, в яких він просить стягнути з відповідача 15300 грн. і 15500 грн., на підтвердження чого подав копії прибуткових касових ордерів від 06.07.2020 №2-06-07/20 та від 06.07.2020 №1-06-07/20, виписаних адвокатом Кириченком Р.Ю.

Суд зауважує, що розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 15500 грн. випливає з акта приймання-передачі від 31.05.2018. Водночас, розрахунок витрат на правничу допо-могу у сумі 15300 грн. до суду не надано, тому дана сума виключається судом при обчисленні загального розміру витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України пов`язаність і обґрунтованість витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 42500 грн., суд вважає непов`язаними з розглядом справи і необґрунтованими наведені у п.п. б), д) акта приймання-передачі послуг від 31.05.2018 (а.с. 21) послуги у вигляді надання загальних консультацій, роз`яснень та письмо-вих висновків про положення законодавства, пов`язаного з спірними правовідносинами з приводу оскарження рішень; надання загальних консультацій, роз`яснень та письмових висновків щодо судової практики з предмету спору та спірними правовідносинами, що виникли по справі №826/5923/18, загальною тривалістю 8 год., що становить 13600 грн., оскільки вони жодним чином не впливали на вирішення цієї справи, тому дана сума виключається судом при обчисленні загального розміру витрат на правничу допомогу.

Також, суд вважає необґрунтованими і документально не підтвердженими витрати на надання адвокатом послуг, зазначених у п. а) акта від 31.05.2018 - збір за участі помічників адвоката та опрацювання всіх документальних матеріалів, які стали підставою для винесення рішень, надання їм правової оцінки, тривалістю 6 год., вартістю 10200 грн., з огляду на те, що до позовної заяви додано лише копії оскаржуваних податкових повідомлень-рішень і поштового конверту. Позивачем не зазначено про вжиття заходів і не надано доказів вчинення дій, спрямованих на збір доказів, які б підтверджували наведені у позовній заяві обставини, а також тих, на підставі яких винесені спірні податкові повідомлення-рішення, а відтак їх оцінки, позивач не надав. Суд виключає дану суму при обчисленні загального розміру витрат на правничу допомогу.

Крім цього, суд вважає необґрунтованим і документально не підтвердженим витрати на надання адвокатом послуг, зазначених у п. г) акта від 31.05.2018 - виконання вимог ухвали суду від 20.04.2018 для вирішення питання щодо порушення судом провадження у справі, тривалістю 1 год., вартістю 1700 грн., оскільки зміст вказаної ухвали суду є чітким і зрозумілим для виконання; судовий збір сплачено особисто позивачем; супровідний лист про направлення до суду квитанції підписав і відправив особисто позивач. Суд виключає дану суму при обчисленні загального розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, обґрунтованими і пов`язаними з розглядом справи можна вважати надані адво-катом послуги тривалістю 10 год., зазначені у п. в) акта від 31.05.2018, вартістю 17000 грн.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 31.05.2018 №22703176-1.

З огляду на відмову у задоволенні позову та згідно із ст. 139 КАС України, судовий збір у сумі 704,80 грн. і витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 139, 140, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ;

РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Київській області;

03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко