Справа № 554/10942/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш ЕН Н Я

Іменем України

3 серпня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України Дніпровської митниці Держмитслужби про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

06 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому зазначив, що Полтавською митницею ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил №0163/80600/19 від 27.11.2019 року, згідно з якою позивача, який на момент вчинення правопорушення працював директором ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД», визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн., та постанову у справі про порушення митних правил №0164/80600/19 від 27.11.2019 року, якою позивача, який на момент вчинення правопорушення працював директором ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД», визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» та Київським дочірнім підприємством «НМУ «Електропівденмонтаж» був укладений договір суборенди автокрана №3108/17 від 31.08.2017, за яким Орендарем (КДП «НМУ «Електропівденмонтаж») були передані в тимчасове володіння і користування (суборенду) Суборендарю (ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД») автокран 2012 року випуску, марка МАЗ, модель 36303, тип спеціальний вантажний спеціальний автокран більше 20 Т С, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (митна декларація № НОМЕР_2 2017/209757 від 15.08.2017) переданий в суборенду 01.09.2017 року (Акт приймання-передачі транспортних засобів(автокранів) в суборенду від 01.09.2017 Додаток №2 до Договору суборенди автокрана №3108/17 від 31.08.2017); автокран 2008 року випуску марка МАЗ, модель 631705, тип Спеціальний вантажний - спеціальний автокран більше 20 Т-С, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 (митна декларація № НОМЕР_2 /2017/211557 від 29.09.2017) переданий в суборенду 20.12.2017 (Акт приймання-передачі транспортних засобів (автокранів) в суборенду від 20.12.2017 Додаток №4 до Договору суборенди автокрана №3108/17 від 31.08.2017.

Зазначені постанови позивач вважає протиправними, оскільки вказані вище транспортні засоби, були ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення. Крім того, позивач з 05.04.2018 року не перебуває на посаді директора ТОВ ««КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» та просить суд їх скасувати.

Представник відповідача Дніпровська митниця Держмитслужби надав суду відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року постановою №0163/80600/19 заступника начальника Полтавської митниці Державної фіскальної служби начальником відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., де зазначено, що у 2017 році на адресу Київського дочірнього підприємства «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» (м. Полтава, пров. Спортивний, 4, ) на підставі договору оренди транспортних засобів (автокранів) №3107/17 від 31.07.2012 року, укладеного з ТОВ «МозирьВестТранс» (Республіка Білорусь) надійшов вантажний спеціальний автокран, бувший у використанні, марки МАЗ, моделі 36303AZS55727-7, 2012 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 . Зазначений транспортний засіб був оформлений Полтавською митницею ДФС у митному режимі тимчасове ввезення за митною декларацією №UA806020/2017/209575 від 15.08.2017 року.

Разом з тим, 13.08.2019 року на адресу Полтавської митниці ДФС надійшов лист Управління СБУ у Полтавській області №14/5673п щодо наявної інформації про факти передачі транспортних засобів ввезених в 2017-2019 роках на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення Київським дочірнім підприємством «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» ().

В ході проведеної Полтавською митницею ДФС відповідної перевірки був підтверджений факт передачі зазначеного транспортного засобу ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД».

Так, згідно листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 05.09.2019 року №3738/7/16-31-05-16 відповідно до бази єдиний реєстр податкових накладних встановлено, що КДП «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» надавало в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» автокран МАЗ 36303.

Крім того, згідно листа КДП «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» від 03.09.2019 року №90 «автокран 2012 року випуску, марка МАЗ, модель 36303, тип спеціальний вантажний, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_6 …» переданий в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» 01.09.2017 року на підставі наступних документів: договору суборенди автокрана №3108/17 від 31.08.2017 року, додатку №1 до договору Специфікація №1, додатку №2 до договору Акт приймання-передачі транспортних засобів (автокрана) в суборенду від 01.09.2017 року. Зазначені документи були підписані ОСОБА_1 , який на момент вчинення правопорушення працював директором ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД».

Того ж дня, 27 листопада 2019 року постановою №0164/80600/19 заступника начальника Полтавської митниці Державної фіскальної служби начальником відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., де зазначено, що у 2017 році на адресу Київського дочірнього підприємства «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» (м. Полтава, пров. Спортивний, 4, ) на підставі договору оренди транспортних засобів (автокранів) №3107/17 від 31.07.2012 року, укладеного з ТОВ «МозирьВестТранс» (Республіка Білорусь) надійшов вантажний спеціальний автокран, бувший у використанні, марки МАЗ, моделі 631705КС-5571BY-5, 2008 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 . Зазначений транспортний засіб був оформлений Полтавською митницею ДФС у митному режимі тимчасове ввезення за митною декларацією №UA806020/2017/211557 від 29.09.2017 року.

Разом з тим, 13.08.2019 року на адресу Полтавської митниці ДФС надійшов лист Управління СБУ у Полтавській області №14/5673п щодо наявної інформації про факти передачі транспортних засобів ввезених в 2017-2019 роках на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення Київським дочірнім підприємством «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» ().

В ході проведеної Полтавською митницею ДФС відповідної перевірки був підтверджений факт передачі зазначеного транспортного засобу ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД».

Так, згідно листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 05.09.2019 року №3738/7/16-31-05-16 відповідно до бази єдиний реєстр податкових накладних встановлено, що КДП «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» надавало в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» автокран МАЗ 361705.

Крім того, згідно листа КДП «НМУ «ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ» від 03.09.2019 року №90 «автокран 2008 року випуску, марка МАЗ, модель 631705, тип спеціальний вантажний, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_9 …» переданий в суборенду ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» 20.12.2017 року на підставі наступних документів: договору суборенди автокрана №3108/17 від 31.08.2017 року, додатку №3 до договору Специфікація №2, додатку №4 до договору Акт приймання-передачі транспортних засобів (автокрана) в суборенду від 20.12.2017 року. Зазначені документи були підписані ОСОБА_1 , який на момент вчинення правопорушення працював директором ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД».

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України за неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту, а саме зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 486 Митного кодексу України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 498 Митного кодексу України встановлено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно статті 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Ці вимоги ініціатором винесення постанов були порушені.

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС доказів, які б підтверджували про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. Вказані вище постанови винесені за відсутності позивача, що є грубим порушенням.

Статтею 106 Митного кодексу визначено товари, що можуть поміщуватися у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Порядок та умови тимчасового ввезення товарів на митну територію здійснюється відповідно до положень Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), до якої України приєдналася Законом № 1661-V від 24.03.2004 (далі - Конвенція).

Відповідно пункту (a) статті 1 Конвенції «тимчасове ввезення» означає: митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (утому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Згідно до ч. 2 ст.2 Конвенції не впливаючи на положення Додатка E, режим тимчасового ввезення надається з загальним умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Конвенції, якщо в Додатку не передбачено інше, кожна із Договірних Сторін має право обумовлювати тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів) наданням митного документа та гарантії.

Частиною 1 ст. 7 Конвенції визначено, що товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, повинні бути вивезені у визначений термін, визнаний достатнім для досягнення мети тимчасового ввезення. Цей термін обумовлюється окремо у кожному Додатку.

Таким чином передача товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами у користування іншій особі, без порушення інших умов митного режиму тимчасового ввезення, зокрема, з дотриманням вимоги щодо своєчасного реєкспорту товарів, не може вважатися порушенням митного законодавства, оскільки суперечить положенням Конвенції та загальноприйнятним засадам міжнародного права.

Викладене вище узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України справа № 1-4/2015 від 31 березня 2015 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та безпідставності тверджень податкового органу про порушення ним митних правил.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 90, 95, 458, 486, 487, 495, 498, 526, 531 Митного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, КАС України суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Полтавської митниці ДФС № 0163/80600/19 від 27 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, закривши провадження у справі.

Скасувати постанову Полтавської митниці ДФС № 0164/80600/19 від 27 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко