Справа № 240/951/20
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/951/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

04 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (повний текст якої складено в м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області б/н від 17.09.2019 (ВП № 52978862) про стягнення виконавчого збору в частині його розміру на суму 5446 грн.

- зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Хмельницький) повернути незаконно стягнутий у ВП № 60100299 на виконання постанови б/н від 17.09.2019 (ВП № 5297886), виконавчий збір в розмірі 5446 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи на адресу суду направили заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.11.2016 Корольовським відділом державної виконавчої служби міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області було відкрито виконавче провадження ВП № 52978862 з примусового виконання виконавчого листа №296/8960/15 від 16.11.2016 виданого Корольовським районним судом м. Житомира, щодо зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан довжиною 40 пог.м., влаштований всередині периметру земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відповідно до малюнку №18 висновку судово-будівельної експертизи №357/10-2016 від 18.10.2016 та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Зазначеною постановою було надано боржнику час для добровільного виконання рішення суду, а також вирішено питання щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 2900,00 грн.

У зв`язку з тим, що надійшла заява ОСОБА_2 від 06.09.2019 про повернення виконавчого документа державним виконавцем 17.09.2019 на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, 17.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Корольовського відділу ДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області в сумі 8346,00 гри. та виділено в окреме виконавче провадження, що зареєстровано в автоматизованій системі виконавчого провадження за №60100299.

19.09.2019 державним виконавцем, на підставі ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження.

Слід зазначити, що відповідачем не заперечується факт того, що 28.01.2020 на депозитний рахунок відділу від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 8346,00 грн., які були в подальшому перераховані державним виконавцем за призначенням.

30.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що борг сплачено в повному обсязі на депозитний рахунок Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі, та перераховано згідно розпорядження.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.5 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема п.9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Системний аналіз положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII свідчить, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Слід також наголосити, що єдиною нормою, яка передбачає визначення розміру виконавчого збору та документу, в якому такий розмір визначається, є частина п`ята статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, законодавцем не передбачено механізму перерахунку виконавчого збору у зв`язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати впродовж виконавчого провадження, а чітко визначено, яким чином та на якій стадії визначається такий виконавчий збір.

Отже, розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника, розраховується, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент відкриття виконавчого провадження, адже саме у постанові про відкриття виконавчого провадження визначається розмір виконавчого збору.

Враховуючи те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 листопада 2016 року визначено розмір виконавчого збору в сумі 2900 гривень суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 17 вересня 2019 року відповідач допустив порушення частини третьої статті 40 та частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII, а отже оскаржувана постанова є протиправною та її слід скасувати.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиція Верховного Суду викладеній у постанові від 17 січня 2019 року у справі №815/2357/17.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.