Справа № 280/4331/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 серпня 2020 року Справа № 280/4331/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний представником адвокатом Ларченко Юлією Олександрівною (далі - представник), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу в подвійному розмірі часу роботи на посаді лікаря анестезіолога опікового відділення, починаючи з 01.11.2011 року та до цього часу;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням в подвійному розмірі часу роботи на посаді лікаря анестезіолога опікового відділення, починаючи з 01.11.2011 року та до цього часу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 2017 року призначено пенсію за віком, проте при її розрахунку періоди роботи лікарем-анастезіологом в опіковому відділенні зараховані в одинарному розмірі. Вважає такі дії відповідача протиправними, адже статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/4331/20. Повідомлено сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 22.07.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№33528), в якому зазначає, що позивачу з 25.09.2017 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Посилається на те, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Вказує, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 1 січня 2004 року, а до цього моменту пенсійні виплати врегульовувались Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року. Таким чином, зарахування періодів роботи лікарем-анестезіологою в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можливо лише до стажу роботи до 01.01.2004. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 25.09.2017 йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Позивач зазначає, що при розрахунку розміру його пенсії пенсійним органом протиправно зараховано період роботи з 01.11.2011 року та до цього часу в одинарному розмірі, оскільки статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Так, 12.11.2019 позивач звернувся до Начальника Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісного центру) із заявою, в якій просив вчинити певні дії, спрямовані на підтвердження його пільгового стажу і провести перерахунок його пенсії за подвійним стажем роботи за період з 02.01.2002 року по сьогодні у подвійному розмірі.

Листом Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.11.2019 № 105/Б-1 проінформовано ОСОБА_1 про відсутність підстав для зарахування періоду роботи у опіковому відділенні у подвійному розмірі. Зазначено, що у разі незгоди з наданою відповіддю вона може бути оскаржена до органів Пенсійного фонду вищого рівня або до суду.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено вичерпний перелік видів пенсій і особі призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.09.2017 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Таким чином, між позивачем та пенсійний органом виникли правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, які урегульовані саме на підставі норм вказаного Закону.

В свою чергу, 12.11.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок вислуги років на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналіз положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а звертаючись до суду з позовом просить зобов`язати відповідача провести йому перерахунок вислуги років у пільговому розмірі, а не стажу роботи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.139 КАС України позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 03.08.2020.

Суддя М.С. Лазаренко