Справа № 640/25817/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/41
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Київ № 640/25817/19

за позовомОСОБА_1
до Офісу Генерального прокурора Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва
провизнання протиправними дій
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України в особі Головної військової прокуратури, Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва про визнання дій та бездіяльності посадових осіб відповідачів у не повідомленні повної та об`єктивної інформації до Секретаріату Інтерполу відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що у період до 20.04.2015р. відносно нього відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення суду про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

03.02.2020р. та 06.02.2020 р. до суду надано відзиви на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000225 від 12.06.2014 року, за підозрою судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, за підозрою колишнього прокурора Київської області ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 383 КК України та за підозрою колишнього першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 383 КК України.

09.12.2014 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 361; ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27 та ч. 1 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27 та ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 2 ст. 383 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2014 р. у справі №757/37209/14-к надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шпола Черкаської області, громадянина України, не судимого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.12.2014 підозрюваного ОСОБА_1 оголошено у розшук.

11.12.2014 повідомлення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_1 було надіслано поштовим зв`язком на адресу реєстрації останнього: АДРЕСА_1 .

02.02.2015 р. до обліків Генерального секретаріату Інтерполу внесено клопотання про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Сектору Укрбюро Інтерполу Головного управління МВС України в Київській області № 66 від 25.02.2015, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 25.02.2015 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до України.

13.03.2015 року слідчий в ОВС СВ СУ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Петришин М.С., за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Рижуком В.П, звернувся до Печерського суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років та на даний час перебуває в міжнародному розшуку, що дає достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

24.03.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8476/15-к відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2015 р. клопотання слідчого в ОВС СВ СУ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Петришина М.С., погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Рижуком В.П., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено, обрано підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Шпола, Черкаської області, громадянину України, одруженому, з вищою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 383 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

15.05.2015 р. слідчим в особливо важливих справах Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України зупинено досудове розслідування у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та невстановлення його місця знаходження.

Рішенням секції запитів Комісії INTERPOL від 30.09.-04.10.2019 р. (№CCF/110/R536.19) щодо запиту щодо п. ОСОБА_1 вирішено, що дані заявника не відповідають правилам INTERPOL, що застосовуються до обробки персональних даних, і мають бути видалені зі справ INTERPOL.

27.11.2019 р. адвокатом Баликом В.І. як представником ОСОБА_1 , подано до Робочого органу Інтерполу адвокатський запит, у якому він просив повідомити, які заходи вжило Українське бюро Інтерполу на виконання рішення 110-ї сесії Комісії по контролю файлів Інтерполу про видалення із матеріалів Інтерполу будь-яких даних щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи доведене вказане рішення до відома органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 25.03.2015 р. та процесуальних керівників.

Листом від 04.12.2019 р. №:ІР/433/15/G10/37070/АG8/А3/1 Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України на запит надано відповідь, згідно з якою повідомлено, що згідно обліків вихідної кореспонденції Департаменту на адресу Генеральної прокуратури України та Головного управління Національної поліції в Київській області було направлено повідомлення про видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей відносно вказаної у запиті особи.

Позивач - ОСОБА_1 в особі свого представника - вважає бездіяльність відповідачів щодо неповідомлення повної та об`єктивної інформації до Секретаріату Інтерполу відносно ОСОБА_1 про те, що у період до 20.04.2015р. відносно нього відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення суду про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що 02.02.2015 р. Головною військовою прокуратурою України зпільно з Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва МВС України, достовірно знаючи, що відносно ОСОБА_1 запобіжний захід вигляді тримання під вартою не обирався, в порушення діючого національного та міжнародного законодавства внесено до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 з метою його арешту та екстрадиції до України.

З посиланням на Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджену спільним наказом від 09.01.1997 р. №3/1/2/5/2/2, гл. 10 КПК України позивач зазначає, що ОСОБА_1 станом на 02.02.2015 р. (на час звернення до Інтерполу) запобіжний захід обраний не був, а згідно зі ст. 131 КПК України застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як затримання особи.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_1 жодного разу не викликали на допит в якості свідка, підозри в у вчиненні злочину він не одержував, в кінці жовтня 2014 р. він виїхав на лікування за кордон.

Крім того, позивач зазначає, що та обставина, що станом на 02.02.2015 р. відносно ОСОБА_1 запобіжний захід вигляді тримання під вартою не обирався, і були відсутні підстави внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 з метою його арешту та екстрадиції до України, встановлено Рішенням секції запитів Комісії INTERPOL від 30.09.-04.10.2019 р. (№CCF/110/R536.19).

Відповідач - Національна поліція України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що Департамент не є правонаступником структурного підрозділу апарату МВС України (Робочого апарату Укрбюро Інтерполу МВС України), який за дорученням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснив публікацію циркулярного повідомлення.

Також відповідач повідомив, що після отримання 14.11.2019 р. інформації про те, що на виконання рішення секції запитів Комісії INTERPOL від 30.09.-04.10.2019 р. (№CCF/110/R536.19) 05.11.2019 р. інформація про ОСОБА_1 видалена з банків даних Генерального секретаріату Інтерполу, про вказаний факт 18.11.2019 р. було повідомлено Головну військову прокуратуру Генеральної прокуратури України та Головне управління Національної поліції в Київській області.

Відповідач - Офіс Генерального прокурора - проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що спір стосується вчинення кримінально-процесуальних дій під час проведення досудового розслідування, оскаржувані дії не є управлінськими, і спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку КПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про Національне центральне бюро Інтерполу" від 25.03.1993 р. №220 (в редакції станом на 2014-2015 роки) взаємодія правоохоронних органів України з компетентними органами зарубіжних держав щодо вирішення питань боротьби із злочинністю, що має транснаціональний характер або виходить за межі країни, здійснюється лише через Національне центральне бюро Інтерполу.

Міністерство внутрішніх справ виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. У зв`язку з цим збільшено граничну чисельність працівників центрального апарату Міністерства на 35 одиниць для утворення робочого апарату Бюро.

Наказом МВС України від 22.06.2012 р. №560 було затверджено Положення про Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, згідно з яким РА Укрбюро Інтерполу є самостійним структурним підрозділом апарату Міністерства внутрішніх справ України на правах департаменту, який забезпечує реалізацію повноважень МВС щодо представництва України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерпол та Європейському поліцейському офісі, а також повноважень МВС як Національного центрального бюро Інтерполу та Національного контактного пункту Європолу в Україні.

Таким чином, станом на лютий 2015 р., коли інформацію про громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що станом на 25.02.2015 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до України (відповідно до повідомлення Сектору Укрбюро Інтерполу Головного управління МВС України в Київській області № 66 від 25.02.2015) відповідні дії щодо повідомлення інформації до Секретаріату Інтерполу відносилися до компетенції РА Укрбюро Інтерполу як структурного підрозділу МВС України.

Станом на час розгляду справи ч. 1 ст. 4 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII передбачено, що взаємовідносини у сферах діяльності поліції з відповідними органами інших держав та міжнародними організаціями базуються на міжнародних договорах, а також на установчих актах та правилах міжнародних організацій, членом яких є Україна.

У свою чергу, пунктами 32 та 33 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 р. № 877, передбачено, що Національна поліція здійснює представництво та забезпечує виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та Європейському поліцейському офісі (Європолі); організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Інтерполом, Європолом, а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 1993 р. № 220" від 13.12.2017 р. № 968 визначено, що Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу.

Наказом Національної поліції України від 06.02.2017 року №111 затверджено Положення про Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України.

Відповідно до п. 2 розділу І. Положення Департамент є структурним підрозділом апарату центрального органу управління поліції, який забезпечує планування, організацію, взаємодію та координацію дій структурних підрозділів апарату Національної поліції України, територіальних та міжрегіональних територіальних органів поліції та інших органів державної влади України щодо здійснення міжнародного співробітництва з компетентними органами іноземних держав та міжнародними організаціями з питань, що належать до компетенції поліції, Інтерполу та Європолу, а також реалізацію повноважень щодо здійснення представництва та забезпечення виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та Європейському поліцейському офісі (Європолі), повноважень Національної поліції України як Національного центрального бюро Інтерполу та Національного контактного пункту Європолу в Україні.

Постановою Кабінету Міністрів України № 877 від 28.10.2015 "Про затвердження Положення про Національну поліцію" затверджено Положення про Національну поліцію.

Відповідно до підп. 32, 33, 34 п. 4 даного Положення, національна поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює представництво та забезпечує виконання зобов`язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі та Європейському поліцейському офісі; організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Інтерполом, Європолом, а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу; використовує та надає іншим правоохоронним органам України доступ до інформаційно-телекомунікаційних систем і банків даних Інтерполу та Європолу, а також вносить до цих банків даних інформацію правоохоронних органів України.

Отже, для належного виконання взятих Україною міжнародних зобов`язань, створено Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, який є структурним підрозділом Національної поліції України та забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на державу щодо формування державної політики з питань міжнародного співробітництва, контролю за реалізацією державної політики з питань міжнародного співробітництва структурними підрозділами.

Таким чином, станом на час розгляду справи саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України (як Національне центральне бюро Інтерполу) виступає уповноваженим органом щодо взаємодії правоохоронних органів нашої держави з Генеральним секретаріатом Інтерполу та відповідними національними бюро країн-членів Міжнародної Організації Кримінальної Поліції. Також, здійснює обмін інформацією з правоохоронних проблем та координацію дій у боротьбі зі злочинністю, яка виходить за межі України або носить транснаціональний характер.

За таких обставин саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є належним відповідачем щодо позовних вимог про надання інформації Секретаріату Інтерполу.

В той же час, Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України (станом на час розгляду справи Офіс Генерального прокурора) як орган слідства лише скеровує запит до уповноваженого органу на розміщення інформації про міжнародний розшук особи до Секретаріату Інтерполу.

Відповідно, вказана установа не вчиняє жодних дій щодо надання інформації Секретаріату Інтерполу, і не є належним відповідачем по заявлених позовних вимогах.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Як зазначено в її п. 1.1 Інструкції "Про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України від 09.01.1997 р. №3/1/2/5/2/2 ця Інструкція, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.

У відповідності до п. 4.2.1. п. 4.1 Інструкції міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться у випадках наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо.

Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).

У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).

Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).

Виходячи з відповідних положень Інструкції, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит, надісланий до НЦБ, у якому, у випадку розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, відтворюються позиції, зокрема, що стосуються певної кримінальної справи, її фабули, фігуранта справи, а також заходи, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Надалі, НЦБ вивчає одержані матеріали від ініціатора запиту і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.

В даному випадку, згідно з твердженням позивача, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2014 р. у справі №757/37209/14-к надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шпола Черкаської області, громадянина України, не судимого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і саме ця ухвала слугувала підставою для звернення Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу з запитом, згідно якого до обліків Генерального секретаріату Інтерполу було направлено та внесено клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 , з метою його арешту та екстрадиції до України, хоча нею було надано лише дозвіл на затримання позивача з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в розумінні ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України є заходом забезпечення кримінального провадження.

З вказаного приводу суд зазначає, що за приписами ч. 2 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Також, згідно п. "а" частини другої ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 рік, Додаткового протоколу 1975 року та Другого додаткового протоколу 1978 року до Конвенції" №43/98-ВР від 16.01.1998 року, запит супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.

Таким чином, дії Робочого апарату Укрбюро Інтерполу з внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу відповідного клопотання на підставі ухвали від 12.12.2014 р. були вчинені в межах та у спосіб, що передбачені законодавством за наявності достатніх підстав для опублікування повідомлення про міжнародний розшук позивача.

Відповідно, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо внесення 02.02.2015 р. до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1

В свою чергу, в подальшому 24.03.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8476/15-к відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 .

Згідно зі змістом ухвали суду відмова у задоволенні клопотання мала місце не по суті, а оскільки не завершився строк дії ухвали від 12.12.2014 р. про затримання ОСОБА_1 (діяв до 12.06.2015 р.).

Пізніше ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2015 р. обрано підозрюваному ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно, ухвалення вказаних судових рішень не було підставою для ініціювання видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей про ОСОБА_1 .

Натомість, такі підстави виникли після прийняття рішення секції запитів Комісії INTERPOL від 30.09.-04.10.2019 р. (№CCF/110/R536.19) щодо запиту щодо п. ОСОБА_4 , згідно з яким вирішено, що дані заявника не відповідають правилам INTERPOL, що застосовуються до обробки персональних даних, і мають бути видалені зі справ INTERPOL.

Листом від 04.12.2019 р. №:ІР/433/15/G10/37070/АG8/А3/1 Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України на запит надано відповідь, згідно з якою повідомлено, що згідно обліків вихідної кореспонденції Департаменту на адресу Генеральної прокуратури України та Головного управління Національної поліції в Київській області було направлено повідомлення про видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей відносно вказаної у запиті особи.

За таких підстав протиправна бездіяльність відповідача щодо видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей про ОСОБА_1 також відсутня.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що згідно з вимогами Інструкції від 09.01.1997 р. №3/1/2/5/2/2 у НЦБ були відсутні підстави для відмови у виконанні запиту про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 , оскільки затримання особи є хоча і тимчасовим, але запобіжним заходом.

Щодо висновків рішення секції запитів Комісії INTERPOL від 30.09.-04.10.2019 р. (№CCF/110/R536.19), то вони самі по собі не є автоматичною підставою для висновку про протиправність дій щодо виконання запиту про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку особи.

Станом на час розгляду справи позивач скористався правом на оскарження відповідних дій, і інформація щодо нього видалена з обліків Генерального секретаріату Інтерполу.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 04.08.2020 р.