Справа № 240/11622/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11622/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

05 серпня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування до загального страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 24 листопада 1997 року до 31 грудня 2001 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату призначеної пенсії з урахуванням до страхового стажу зазначеного періоду підприємницької діяльності починаючи з 8 жовтня 2016 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неврахування позивачу до загального страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням до загального страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року наступним чином: з 11 жовтня 2017 року врахувати період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року; з 5 жовтня 2018 року врахувати період здійснення підприємницької діяльності з 30 червня 2000 року по 31 грудня 2001 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що оскільки позивач провадив сплату страховаих внесків до Пенсійного фонду України лише за період з 01.01.2002 по 31.12.2003, тому підстав для зарахування періоду роботи з 26.11.1997 по 31.11.2001 до загального стажу роботи для обчислення пенсії немає. Також апелянт зазначив, що питання врахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року може бути розглянуто у разі надання: спеціального торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків, або в разі набуття права на перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області з 8 жовтня 2016 року. Трудовий стаж, у тому числі навчання у технікумі з 1971 до 1975 року з 27 червня 1974 року до 16 квітня 1996 року підтверджується записами у трудовій книжці.

З 24 листопада 1997 року ОСОБА_1 зареєстрований, як приватний підприємець - фізична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності та перебував на спрощеній системі оподаткування із зазначенням сум сплаченого єдиного податку. З 2013 року підприємницька діяльність у стані припинення.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області про призначення йому пенсії за віком, надавши, на його думку, усі необхідні документи про підтвердження трудового та страхового стажу, у тому числі копії свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (з 1996 року та з 2008 року) і довідку з ДПІ про облік, як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно з розрахунком стажу для обчислення пенсії, здійсненого відповідачем, не враховано періоди роботи з 24 листопада 1997 року до 31 грудня 2001 року (а.с.30).

Позивачем зазначено, що на неодноразові звернення до відповідача з приводу надання повної інформації про зараховані для обчислення роки трудової діяльності та розмір заробітної плати по місяцях та роках, які враховані для обчислення розміру пенсії, належної і чіткої відповіді своєчасно він не отримав.

На чергову скаргу від 26 вересня 2019 року (а.с.32), позивачем отримано відповідь, що його трудовий стаж, зокрема період здійснення підприємницької діяльності, документально підтверджено з 1 січня 2002 року до 31 грудня 2003 року. При цьому, зазначено, що питання зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року можливе при наданні спеціального торгового патенту або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків (а.с.31).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача та вважаючи, що відповідачем порушується право позивача на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у разі звернення осіб за перерахунком пенсії, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Оскільки у позивача відсутні перелічені документи, період з 24 листопада 1997 року до 1 січня 1998 року не може бути врахований при перерахунку пенсії.

Стосовно періоду з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року, то суд першої інстанції дійшов висновку щодо його зарахування до загального страхового стажу, оскільки пунктом 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджуються лише довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. Тобто, позивачу мав бути врахований період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року до трудового стажу з 11 жовтня 2017 року (дата набрання чинності Законом України №2148-VIII).

Також суд першої інстанції зазначив, що період здійснення підприємницької діяльності з 30 червня 2000 року по 31 грудня 2001 року мав бути врахований позивачу до трудового стажу з 5 жовтня 2018 року (дата набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що період з 24 листопада 1997 року до 1 січня 1998 року не може бути врахований при перерахунку пенсії, оскільки у позивача відсутні документи, зазначені у абзаці третьому підпункті 2 пункту 2.1 розділу ІІ "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1, затвердженого постановою КМУ від 25 листопада 2005 року.

Позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не переглядається.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу мав бути врахований період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року до трудового стажу з 11 жовтня 2017 року (дата набрання чинності Законом України №2148-VIII), а період здійснення підприємницької діяльності з 30 червня 2000 року по 31 грудня 2001 року до трудового стажу з 5 жовтня 2018 року (дата набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793).

Відповідач оскаржуючи рішення суду першої інстанції зазначає, що питання врахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2001 може бути розглянуто у разі надання: спеціального торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків, або в разі набуття права на перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону.

Колегія суддів не погоджується із такими доводами відповідача та переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу третього підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1, затвердженого постановою КМУ від 25 листопада 2005 року, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637, у редакції до 5 жовтня 2018 року, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Тобто, станом на час звернення із заявою про призначення пенсії - 8 жовтня 2016 року, у відповідача не було правових підстав для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності, окрім періоду за який були сплачені страхові внески, що і було зроблено відповідачем та зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 2002 року до 31 грудня 2003 року, за який було сплачено страхові внески.

Однак, 29 вересня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якій просив зарахувати весь період здійснення підприємницької діяльності до трудового стажу, тобто здійснити перерахунок пенсії.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений пунктом 3-1 згідно із Законом України №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Отже, пунктом 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджуються лише довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року мав бути врахований до трудового стажу з 11 жовтня 2017 року (дата набрання чинності Законом України №2148-VIII), з підстав наявності у позивача довідки про реєстрацію його як суб`єкта підприємницької діяльності.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793 "Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" пункт 4 Порядку №637 доповнено абзацом другим, згідно з яким періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно довідки Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15.09.2016 №8361/07-02 ОСОБА_2 за період з 01.01.2002 по 31.12.2003 провадив сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, позивачу мав бути врахований період здійснення підприємницької діяльності з 30 червня 2000 року по 31 грудня 2001 року до трудового стажу з 5 жовтня 2018 року (дата набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793).

Щодо доводів апелянта про те, що питання врахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2001 може бути розглянуто в разі надання: спеціального торгового патенту, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків, то колегія суддів зазначає, що як було вказано вище, періоди провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.12), що дає підстави для включення до загального страхового стажу позивача період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача включити до загального страхового стажу неврахований період роботи позивача з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2001 року наступним чином:

з 11 жовтня 2017 року період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року;

з 5 жовтня 2018 року період здійснення підприємницької діяльності з 30 червня 2000 року по 31 грудня 2001 року.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.