Справа № 362/1267/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/1267/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кравченко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС, третя особа - Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Відповідач, Волинська митниця), третя особа - Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Третя особа, Васильківський МВ ДВС), про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 23.01.2019 року №7771/20500/18, винесену Волинською митницею ДФС, а справу про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, закрити.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2020 року поновлено ОСОБА_1 строку на звернення до суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач повідомлявся належним чином про розгляд справи про порушення митних правил, будь-яких клопотань про перенесення її розгляду не направляв, а матеріалами справи підтверджується вчинення останнім правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, то оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає. Окремо, з посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд вказав на наявність підстав для визнання причин пропущеного строку звернення до суду поважними.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що із набранням чинності 25.11.2018 року Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України доповнено п. 9-3, який передбачає звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 470 МК України, за умови здійснення митного оформлення транспортного засобу протягом 180 днів з дня набрання цим Законом чинності. Викладене, на переконання ОСОБА_1 , з урахуванням положень ст. 58 Конституції України, свідчить, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки останнім здійснено митне оформлення транспортного засобу 13.02.2019 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.08.2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засідання Позивач наполягав на задоволенні вимоги апеляційної скарги з викладених у ній доводів і підстав.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення Позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, в ході яких встановлено, що 09.08.2018 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль «VW Touran», р/н « НОМЕР_1 », кузов № НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перевищив встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк транзитного перевезення транспортного засобу марки «VW Touran», р/н « НОМЕР_1 », кузов № НОМЕР_2 , ввезеного 09.08.2018 року, більш ніж на десять діб, що було виявлено на митному посту «Яготин» Волинської митниці ДФС, у зв`язку з чим за даним фактом інспектором митниці складено протокол про порушення митних правил № 7771/20500/18 від 15.12.2018 року за ч. 3 ст. 470 МК України (а.с. 59-61).

При цьому судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 рекомендованим листом № ФОП-11926/20/03-70-61/36 від 10.09.2018 року був викликаний на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для дачі пояснень встановлення обставин невивезення автомобіля марки «VW Touran», р/н « НОМЕР_1 », кузов № НОМЕР_2 , а також щодо вирішення складання протоколу про порушення митних правил (а.с. 62). Відповідно до відомостей копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №917 Позивач його отримав 22.09.2018 року (а.с. 63), однак у визначений термін на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС не прибув.

Поряд з викладеним суд першої інстанції встановив, що у зв`язку з неприбуттям ОСОБА_2 на митний пост відносно останнього 15.12.2018 року складено протокол про порушення митних правил № 7771/20500/18 за ч. 3 ст. 470 МК України, а саме: за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «VW Touran», ввезеного 09.08.2018 року, більше ніж на десять діб, що було виявлено на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС.

Вищевказаний протокол про порушення митних правил був направлений рекомендованим листом від 16.12.2018 року № ФОП-6006/03-70-20-03-16 на адресу Позивача (а.с. 68-70). Крім того, останнього було повідомлено, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 23.01.2019 року з 10:00.

За наслідками розгляду справи про порушення митних правил заступником начальника Волинської митниці ДФС 23.01.2019 року прийнято постанову в справі про порушення митних правил №7771/20500/18, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. (а.с. 72-74).

Окремо судом першої інстанції встановлено, що Позивач 21.10.2019 року та 24.12.2019 року надсилав на адресу Відповідача лист із запитом про надання публічної інформації щодо того, чи рахується за останнім борг у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. Разом з тим, відповіді за наслідками розгляду звернень ОСОБА_2 не отримав.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 4, 90, 95, 192, 486, 488, 497, 498, 524, 526, 531 Митного кодексу України прийшов до висновку про те, що оскаржувана постанови прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства із дотриманням порядку і процедури її ухвалення, а тому скасуванню не підлягає.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, положення процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

У свою чергу, приписи ч. 1 ст. 529 Митного кодексу України визначають, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У свою чергу, за правилами ч. 4 ст. 529 МК України скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом.

Відповідно до ст. 289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 286 КАС України Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, приписи статті 289 КпАП України, як і статті 286 КАС України пов`язують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття, а не з моментом отримання. Відтак, строк на оскарження такої постанови спливає через десять днів з дня її прийняття уповноваженим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві (а.с. 1-6), а також у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку (а.с. 27-28), ОСОБА_1 самостійно зазначає, що існування оскаржуваної постанови про порушення митних правил останній дізнався 04.10.2019 року у ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58951079 з примусового виконання постанови від 23.01.2019 року №7771/20500/18.

Разом з тим, із вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області 28.02.2020 року, що підтверджується відбитком штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду (а.с. 1).

Посилання Позивача на те, що останній не має юридичної освіти, а відтак був змушений звернутися до юриста для роз`яснення його прав та обов`язків, особливостей адміністративного і митного законодавства, а також обсягу необхідної доказової бази, а відтак процесуальний строк пропущено з поважних причин, судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

У постанові від 21.02.2018 року у справі №815/4480/16 Верховним Судом підкреслено, що процесуальні строки є активними засобами впливу на поведінку учасників в адміністративному процесі тому, що гарантують їм можливість належним чином підготуватись та реалізувати необхідні процесуальні дії, й не дають можливості невиправдано затягувати процес.

Однак, судом касаційної інстанції у згаданій постанові зазначено, що посилання представника позивача в касаційній скарзі на юридичну необізнаність та відсутність грошових коштів у позивача не приймаються до уваги, оскільки вказані підстави не є поважними причинами пропуску строку.

Причини пропущення процесуальних строків, як підкреслено Верховним Судом, незалежно від способу встановлення, мають бути поважними. Тобто, зацікавлена у вирішенні справи особа має надати докази про те, що причини є поважними.

Крім того, судова колегія критично оцінює посилання Позивача на юридичну необізнаність останнього, оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів звернення ОСОБА_1 до фахівців задля отримання правової допомоги.

Окремо суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що запити на отримання публічної інформації, які направлялися ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС 21.10.2019 року (а.с. 17-18) та 24.12.2019 року (а.с. 22-23), стосувалися відомостей, чи обліковується за Позивачем борг у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. Натомість, як було встановлено раніше, із копією постанови від 23.01.2019 року №7771/20500/18 ОСОБА_1 ознайомився 04.10.2019 року, про що останній самостійно вказав у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку (а.с. 27-28), у той час із вказаним позовом звернувся до суду лише 28.02.2020 року. До того ж, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що в оскаржуваній постанові роз`яснено порядок її оскарження із посиланням на відповідні норми Митного кодексу України (а.с. 10).

За таких обставин, поновлюючи ОСОБА_1 строк звернення до суду виключно шляхом посилання на ч. ч. 1, 2 ст. 121 КАС України без належних обґрунтувань, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо дотримання таких строків та, як наслідок, неправильне вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду, а його аргументи щодо дотримання строку звернення до суду ґрунтувалися виключно на обставинах його юридичної необізнаності з адміністративно-процесуальним та митним законодавством, що, як було встановлено вище, жодними належними і допустимими доказами не підтвердилося. У свою чергу, суд першої інстанції, вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, обмежився лише посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, що мало своїм наслідком неправильне вирішення відповідного питання з підстав, наведених вище.

Доводи Апелянта про неврахування судом першої інстанції того, що із набранням чинності 25.11.2018 року Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» з огляду на ст. 58 Конституції України оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки Позивачем здійснено митне оформлення транспортного засобу 13.02.2019 року, суд апеляційної інстанції у межах даного апеляційного перегляду не оцінює, позаяк розгляду справи по суті повинно передувати вирішення питання про дотримання особою строків звернення до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС, третя особа - Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про скасування постанови про порушення митних правил - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 05» серпня 2020 року.