Справа № 280/1374/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1374/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі №280/1374/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за страховим випадком за період із 01.09.2015 по 31.03.2018; зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість за щомісячною страховою виплатою - стійка втрата професійної працездатності 40%, безстроково, за період із 01.09.2015 по 31.03.2018 в розмірі 120217 грн. 72 коп.; здійснити компенсацію ОСОБА_1 втрати частини доходів з 01.03.2016 по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до початку проведення антитерористичної операції перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Відділення ВД ФСНВ) в м. Шахтарськ Донецької області. У зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей, позивач в 2014 році був змушений покинути місце свого постійного проживання та переїхав до м. Запоріжжя, де звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі із заявою від 23.09.2014 року про продовження страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком. 26.08.2015 року позивач звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі із заявою про припинення йому страхових виплат у зв`язку з від`їздом до м. Шахтарськ Донецької області. 08.02.2018 року позивач звернувся до Запорізького відділення Управління у Запорізькій області з заявою про продовження йому раніше призначених страхових виплат, та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення), припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі, йому продовжено страхові виплати. 23.09.2019 року позивач звернувся до Запорізького відділення Управління у Запорізькій області із заявою щодо продовження йому страхових виплат та виплати заборгованості страхових виплат в зв`язку з професійним захворюванням за період з 01.09.2015 року по 31.03.2018 року, проте листом від 01.10.2019 року Запорізьке відділення Управління у Запорізькій області повідомило, що у відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат за страховим випадком за період з 01.09.2015 року по 31.03.2018 року протиправною.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69000, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.12; ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячних страхових виплат за страховим випадком за період з 01.09.2015 по 31.03.2018.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (69000, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.12; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за щомісячною страховою виплатою - стійка втрата професійної працездатності 40%, безстроково, за період з 01.09.2015 по 31.03.2018 в розмірі 120217 грн. 72 коп. та здійснити компенсацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) втрати частини доходів з 01.03.2016 по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі з заявою від 23.09.2014 року про продовження страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком. Після чого, 26.08.2015 року позивач звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі з заявою про припинення йому страхових виплат у зв`язку з від`їздом до м. Шахтарськ Донецької області. Позивач скористався своїм правом на вільне пересування та вільний вибір місце проживання та вибув до м. Шахтарськ Донецької області, про що він повідомив Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі заявою від 26.08.2015 року. Враховуючи, що позивач вибув до м. Шахтарськ Донецької області, території, яка є такою, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085, то відповідач вважає, що Відділенням ВД ФСНВ в м. Запоріжжі правомірно припинено страхові виплати позивачу. Оскільки, до тимчасової окупації певних районів Донецької області позивач отримував страхові виплати у м. Шахтарську, а після був змушений переїхати в 2014 році до м. Запоріжжя, та те, що суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в даному випадку у Управлінні в Донецькій області, то вимога про стягнення таких сум може бути заявлена до Управління в Донецькій області.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та отримує страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав до суду стосовно себе копії:

Паспорта громадянина України НОМЕР_2 ;

Картки фізичної особи платника податків;

Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ;

Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.11.2017 за №;

Довідки до акту огляду МСЕК Серія 10ААА №162794 від 02.11.2010;

Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги; інших документів.

Позивач до початку проведення антитерористичної операції перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Відділення ВД ФСНВ) в м. Шахтарськ Донецької області.

У зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей, позивач в 2014 році був змушений покинути місце свого постійного проживання та переїхав до м. Запоріжжя, де звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі із заявою від 23.09.2014 року про продовження страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком.

26.08.2015 року позивач звернувся до Відділення ВД ФСНВ в м. Запоріжжі із заявою про припинення йому страхових виплат у зв`язку з від`їздом до м. Шахтарськ Донецької області.

08.02.2018 року позивач звернувся до Запорізького відділення Управління у Запорізькій області з заявою про продовження йому раніше призначених страхових виплат, та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення), припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі, йому продовжено страхові виплати.

23.09.2019 року позивач звернувся до Запорізького відділення Управління у Запорізькій області із заявою щодо продовження йому страхових виплат та виплати заборгованості страхових виплат в зв`язку з професійним захворюванням за період з 01.09.2015 року по 31.03.2018 року.

Листом від 01.10.2019 року Запорізьке відділення Управління у Запорізькій області повідомило, що у відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат за страховим випадком за період з 01.09.2015 року по 31.03.2018 року протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково прийшов до висновку, що відповідачем не надано до суду доказів наявності обставин передбачених ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для припинення виплати позивачу страхових виплат та відповідного рішення територіального органу Фонду соціального страхування України або рішення суду.

Суд зазначив, що застосування норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до спірних правовідносин є пріоритетним, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата) (пункт 1 частини сьомої вказаної статті).

Частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; відповідно до частини п`ятої цієї же статті страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; відповідно до частини п`ятої цієї же статті страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

За приписами частини п`ятої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Враховуючи приписи наведених норм закону, страхові виплати повинні виплачуватися щомісячно і проводитися позивачеві безстроково, оскільки позивач має зареєстрований страховий випадок та їй встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

Згідно з пунктом 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з аналізу пункту 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-XIV, суд зазначає, що останній передбачає визначення Кабінетом Міністрів України особливостей надання соціальних послуг та виплат, а не припинення таких виплат.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 01 жовтня 2014 року № 531 установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6розділу VII Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27.

Відповідно до п. 1.2 розд. І вказаного Порядку внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014№ 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - постанова КМУ № 637).

Згідно з п. 3.1 розд. ІІІ вказаного Порядку внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Аналогічні положення містяться в Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365, та в постанові Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року№ 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 3.7 розд. ІІІ Порядку, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

Згідно з п.п. 3.8 та 3.9 розд. ІІІ Порядку суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Аналогічні положення містяться в п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365, відповідно до якого орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, позивач перебуває на обліку у відповідача, але фактично страхові виплати позивачу за період з 01.09.2015 року по 31.03.2018 року не були виплачені.

Невиплачені страхові виплати за вказаний період в сумі 120217 грн. 72 коп., документально доведені.

Разом з тим, страхові виплати припинені у зв`язку із вибуттям та перебуванням позивача у м. Шахтарськ Донецької області, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Щодо посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не враховано п. 3.9 розд. ІІІ Порядку №27, в якій зазначено, що суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду, а таким, як зазначає відповідач є відповідне Управління в Донецькій області, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначена норма свідчить про облік таких сум та не містить посилань, у тому числі і імперативних, щодо виплати такої суми саме таким робочим органом та на переконання суду, таким органом може бути і відповідач, який взяв позивача на облік та здійснює такі виплати, оскільки це не суперечить нормам законодавства.

Крім того, в листі відповідач, по суті щодо відмови у виплаті суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, не зазначав про звернення позивача не до належної установи управління Фонду. (а.с. 13)

Не спростовується сторонами та обставина, що виплати належних позивачу сум страхових виплат за спірний період позивачеві не виплачені та відповідач також не здійснив їх виплату.

Щодо доводів відповідача про те, що суми виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, а на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи такий порядок Кабінетом Міністрів України затверджено не було.

Дійсно, на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи порядок щодо умов виплати суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, Кабінетом Міністрів України затверджено не було.

Стаття 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або інші права, як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

В даному спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону№1706, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону №1706 внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування. Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України. У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме, п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Зміни до Закону №1105 з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат внутрішньо переміщеними особам Верховною Радою не приймались.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Отже, не здійснюючи страхові виплати, за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на їх отримання.

Щодо вимог у нарахуванні компенсації частини втрати доходів.

Частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV передбачено, що, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-ІV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 року (справа №703/5652/15-а).

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що позивач обґрунтовано має право на виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі №280/1374/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак