Справа № 560/2221/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 560/2221/19

04 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В.

розглянувши у письмовому провадженні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оболонь Агро" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийняте 01 жовтня 2019 року, у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення суду апелянт отримав 11 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.153), а також зазначено в самій апеляційній скарзі.

Разом з тим, апеляційну скаргу подано відповідачем 27 лютого 2020 року (про що свідчить штемпель суду на першій сторінці апеляційної скарги), тобто з пропуском строку, встановленого 295 КАС України.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду пояснює тим, що вперше апеляційна скарга від на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року подана апелянтом 29 жовтня 2019 року. Однак, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, вказану апеляційну скаргу було залишено без руху у зв"язку з ненаданням доказів сплати судового збору. Проте, у зв"язку з невиконанням вимог суду щодо сплати судового збору, апеляційну скаргу відповідача повернуто ухвалою суду від 16 грудня 2019 року.

14 січня 2020 року відповідачем повторно подано апеляційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року. Однак, у зв"язку з тим, що апеляційна скарга підписана особою, яка не підтвердила належними доказами свої повноваження на представництво відповідача, ухвалою від 24 січня 2020 року Сьомий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу податкового органу.

27 лютого 2020 року апелянтом втретє подано апеляційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року. Апеляційна скарга, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2020 року залишена без руху, оскільки податковим органом пропущено строк звернення до суду на оскарження судового рішення, встановлений статтею 295 КАС України, і апелянт не порушує питання щодо поновлення такого строку.

На виконання вимог ухвали від 06 березня 2020 року, на адресу апеляційного суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне скарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивовано неспроможністю апелянта вчасно сплатити судовий збір через блокування та накладення арештів на рахунки відповідача, зупинення операцій з бюджетними коштами. На думку податкового органу, повторне подання апеляційної скарги з порушенням строку на апеляційне оскарження відбулося з незалежних від відповідача причин, оскільки зупинення операцій з бюджетними коштами, на підставі виконавчих проваджень відносно Державної фіскальної служби з об`єктивних причин виключали можливість сплати судового збору у розмірі й порядку визначеному законом та звернення до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ухвали від 01 квітня 2020 року, судом апеляційної інстанції визнано неповажними наведені апелянтом підстави поновлення строку на апеляціне оскарження. Апеляційну скаргу залишено без руху, надавши відповідачу строк для надання інших підстав для поновлення вказаного строку.

На виконання вимог ухвали від 01 квітня 2020 року, на адресу апеляційного суду 21 квітня 2020 року, надійшла заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне скарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року. Обґрунтування даної заяви, аналогічні обґрунтуванням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року, що надійшло до суду 27 березня 2020 року. У поданій на виконання вимог даної ухвали заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт вказує на хронологію дій податкового органу після відновлення фінансування та просить визнати такі причини пропуску строку на звернення з апеляційної скарги до суду поважними.

Розглянувши матеріали справи та доводи вказаного клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України від 26 квітня 2007 року та рішення у справі Трух проти України від 14 жовтня 2003 року).

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно, в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання обов`язків.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом. Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Верховний Суд в ухвалах від 13.05.2019 по справах №804/15952/15 та №810/1776/17, зазначив, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є підставою для поновлення строку оскарження.

При вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Разом з тим, доводи апелянта щодо неналежного фінансування з боку державного бюджету не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Колегі суддів також враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, який набрав чинності 17 липня 2020 року, викладено у новій редакції п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Одночасно з п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених апелянтом у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними, а тому у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України .

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.