Справа № 640/23407/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року м. Київ № 640/23407/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що на момент звільнення зі служби не отримав від свого роботодавця усіх належних йому сум, зокрема, кошти у сумі 227 901, 32 грн. були виплачені позивачу лише 22.10.2019, а кошти у сумі 8 860,54 грн. - 31.10.2019, попри те, що ці кошти мали бути виплачені відповідачем у день звільнення позивача, тобто 18.10.2019.

На думку позивача, оскільки зазначені грошові кошти були отримані позивачем лише 22.10.2019 та 31.10.2019, позивач отримав право на стягнення з відповідача середнього заробітку по день фактичного розрахунку через порушення законодавства про працю.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідачем вжито всіх належних заходів для своєчасного та повного розрахунку з позивачем при звільненні останнього з посади та органів прокуратури, у зв`язку з чим підстави для застосування норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) в частині відповідальності підприємства, установи, організації за затримку розрахунку при звільненні відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2020 повернуто без розгляду клопотання позивача про заміну відповідача правонаступником, постановлено вважати відповідачем у справі № 640/23407/19 замість «Генеральної прокуратури України» - «Офіс Генерального прокурора», відповідно до актуальної назви державної організації за кодом , а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом установлено, що наказом Генерального прокурора України від 17.10.2019 № 1141ц звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів держави в суді Департаменту підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 18.10.2019.

Відповідно до витягу зі списку перерахувань в банк за жовтень 2019 року, Генеральною прокуратурою України було нараховано ОСОБА_1 за жовтень 2019 року кошти у розмірі 236 761,86 грн.

Як зазначає позивач, виплату коштів було здійснено після звільнення, а саме: 22.10.2019 та 31.10.2019, що підтверджується довідкою про рух коштів по картці за рахунком, відкритим в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

На думку позивача, оскільки його було звільнено з посади державної служби з 18.10.2019, а остаточний розрахунок проведено 31.10.2019 має місце затримка розрахунку при звільненні на 13 днів, внаслідок чого він просить стягнути з Генеральної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно статтею 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Дане право безпосередньо реалізується шляхом гарантування своєчасної та повної виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату праці» одноразова грошова допомога при звільненні є додатковою заробітною платою та на неї поширюються гарантії, передбачені цим Законом.

Зокрема, відповідно до статті 94 КЗпП України, частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із частиною третьою статі 21 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наведених правових норм, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому при вирішенні питання можливості застосування статті 117 КЗпП, обов`язково має досліджуватися вина роботодавця.

Судом встановлено, що здійснивши 18.10.2019 остаточний розрахунок належних особам, що звільнялись, виплат та складання загального списку перерахувань в банк, у тому числі і ОСОБА_1 за № п/п 19, фахівцями Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності у перший же робочий день після вихідних (19.10.2019 - субота, 20.10.2019 - неділя) було підготовлено платіжне доручення від 21.10.2019 № 3958 на загальну суму 4 844 871, 02 грн. (227 901,32 грн. належні до сплати позивачу), та направлено до Державної казначейської служби України, де на обслуговуванні перебуває Генеральна прокуратура України, для здійснення перерахування коштів в АТ «Райффайзен Банк Аваль», у якому позивач має відкритий особовий рахунок та перебуває на зарплатному картковому обслуговуванні.

Зазначене підтверджується роздруківкою з електронної Системи дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство», яке використовується Генеральною прокуратурою України в роботі, про рух документа - платіжного доручення № 3958 від 21.10.2019, отримання його казначейством 21.10.2019 о 12:55 год. та здійснення відповідним органом казначейської служби 22.10.2019 о 11:39 год. перерахування зазначеної у платіжному дорученні суми (загальної) на рахунок отримувача - АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року №309, підтвердні документи, надані розпорядником бюджетних коштів, опрацьовуються органом Казначейства за захищеними видатками, які не потребують проведення процедур закупівель, протягом 1 операційного дня.

Належні ОСОБА_1 при звільненні виплати у сумі 227 901,32 грн. 22.10.2019 Державною казначейською службою України перераховано до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та переведено на банківський картковий рахунок позивача.

Щодо виплачених позивачу 31.10.2019 коштів премії у розмірі 8 860,54 грн., то суд зазначає, що наказ про встановлення розміру преміювання прокурорських працівників Генеральної прокуратури України за жовтень 2019 року, тобто за місяць, у якому позивачем було відпрацьовано певний час до дня звільнення, керівником органу виданий 29.10.2019 № 90-зц, тобто вже після звільнення позивача.

У зв`язку із зазначеним обрахунок премії, як складової виплаченої 22.10.2019 ОСОБА_1 заробітної плати, було технічно здійснено фахівцями Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності 30.10.2019 після видання Генеральним прокурором зазначеного наказу та наступного дня перерахована через Державну казначейську службу України, де на обслуговуванні перебуває відповідач, на картковий рахунок позивача, відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль», у сумі 8 860, 54 грн. (під №п/п 1170 згідно списку перерахувань в банк (зарплатна відомість) за жовтень 2019 року в загальній сумі платіжного доручення № 4121 від 30.10.2019 на 26 946 862, 48 грн.)

Зазначене підтверджується роздруківкою з електронної Системи дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство», яка відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2017 року №649-р використовується в роботі всіма державними органами та установами, у т.ч. Генеральною прокуратурою України, про рух документа - платіжного доручення №4121 від 30.10.2019, отримання його Казначейством 30.10.2019 о 14 год. 33 хв. та перерахування 31.10.2019 об 11:35 год. зазначеної у платіжному дорученні суми на рахунки отримувача - АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Таким чином, відповідачем без безпідставних зволікань учинялись послідовні, активні дії, направлені на проведення розрахунку з ОСОБА_1 , у зв`язку із його звільненням, що свідчить про відсутність у діях відповідача вини з затримки розрахунку при звільненні, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення останнього до відповідальності у вигляді обов`язку сплатити середній заробіток відповідно до статті 117 КЗпП.

Суд не заперечує доводи позивача про те, що звільнений працівник, розрахунки з яким не проведені у встановлені строки, має право на отримання від роботодавця компенсації у вигляді середньої заробітної плати за час затримки розрахунку. Водночас, суд наголошує, що таке право звільненого працівника та відповідний обов`язок роботодавця не є абсолютним та залежить від вини останнього, про що прямо вказано у статті 117 КЗпП.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (ідентифікаційний код: 00034051, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про стягнення середнього заробітку, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась