Справа № 240/8786/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 серпня 2020 року м. Житомир

справа № 240/8786/20

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, клопотання Національного антикорупційного бюро України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.07.2020 за вх.№23508/20) просив:

- визнати протиправною відмову Національного антикорупційного бюро України у здійсненні досудового розслідування злочинів, які відносяться до його компетенції;

- зобов"язати Національне антикорупційне бюро України прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 від 11.05.2020 з додатковими поясненнями та розпочати досудове розслідування.

Позов обґрунтовано тим, що на звернення позивача із заявою від 11.05.2020 Національним антикорупційним бюро України листом за вих.№111-192/17128 від 14.05.2020 та №111-188/19283 від 01.06.2020 повідомило, що розгляд порушених у заявах питань не належить до компетенції відповідача, тому заяву ОСОБА_1 від 11.05.2020 перенаправлено до Національної поліції України.

Позивач вказує, що зазначені дії відповідача суперечать положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27 липня 2020 року Національне антикорупційне бюро України надіслало до суду клопотання (за вх.№26589/20) про закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що позовні вимоги полягають у визнанні протиправною відмови Національного антикорупційного бюро України у здійсненні досудового розслідування злочинів, які відносяться до його компетенції та у зобов`язанні Національного антикорупційного бюро України прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 від 11.05.2020 та розпочати досудове розслідування.

Зазначає, що оскарження дій та/або рішень детектива Національного бюро, вчинених під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також внесення чи невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування, здійснюється у порядку, визначеному Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), тому в силу чинних норм законодавства не може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Відповідач вказує на неодноразову правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування є процесуальною дією, порядок вчинення якої унормований положеннями кримінального процесуального законодавства і не може розглядатися як владна управлінська функція. Відповідач у цих правовідносинах діє не як суб`єкт владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, а як сторона кримінального провадження у розумінні КПК України, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

31 липня 2020 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив (за вх.№27605/20), у якій просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та задовольнити його позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути клопотання відповідача про закриття провадження у справі в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №560/1679/19.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З"ясувавши предмет позову у даній справі, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 оскаржує протиправну, на його думку, відмову Національного антикорупційного бюро України у здійсненні досудового розслідування злочинів за його заявою від 11.05.2020 та просить суд зобов"язати відповідача розпочати досудове розслідування.

ОСОБА_1 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про злочин від 11.05.2020, у якій вказує про незаконність відмови в установці індивідуальних лічильників газу та незаконному використанні для розрахунків з побутовими споживачами загальнобудинкових лічильників газу. У зв"язку з вказаним просив прийняти до розгляду його заяву, зупинити свавілля та повернути кошти за призначенням (а.с. 3-4).

Листом від 14.05.2020 за вих.№111-192/17128 Національне антикорупційне бюро України повідомило позивачу, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, з урахуванням умов, визначених частиною 5 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, розгляд порушених у заяві позивача питань, щодо можливих протиправних дій суб`єктів господарювання у сфері енергетичного комплексу за обставин, наведених у заяві, бездіяльності з даного приводу посадових осіб Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не належить до компетенції Національного антикорупційного бюро України.

З огляду на викладене, заяву ОСОБА_1 , що додається, направлено для розгляду відповідно до компетенції (а.с.5-6).

Суд зазначає, що згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Частиною 1 статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 2 ст.214 КПК України, зокрема, визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Згідно з ч.3 ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з цим, Конституційний Суд України в Рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що, здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність указаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

При цьому Конституційний Суд України в цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Отже, наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Оскільки звернення позивача до суду обумовлено нездійсненням відповідачем передбачених КПК України процесуальних дій, у межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 813/1595/18.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що даний спір не є публічно-правовим і підлягає вирішенню у порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку кримінального судочинства загальним судом, визначеним за правилами підсудності, встановленими положеннями Кримінального процесуального кодексу України, оскільки прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинення злочину не змінює правової природи спірних правовідносин і не перетворює спір на публічно-правовий, а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі підлягає закриттю.

Частиною 2 ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зважаючи на положення ч.2 ст.238 КАС України та враховуючи положень ч.5 ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 19, 238, 239, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Клопотання Національного антикорупційного бюро України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №240/8786/20 за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії.

3. Роз"яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом до Національного антикорупційного бюро України про протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, відноситься до юрисдикції загального суду, визначеного за правилами підсудності встановленими положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко