Справа № 520/5258/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

05 серпня 2020 р. справа №520/5258/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Пройдак С.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 у режимі ВДК, представника позивача - Козачука М.В. у режимі ВДК,

представників відповідачів - Брижко О.В., Савченко К.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу з 27.06.2014 року по 26.06.2019 рік у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, перебуваючи на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ). Наказом від 26.06.2019 року №355-ОС позивача виключено зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас. Також позивач зазначив, що його календарна вислуга років склала станом на звільнення 08 років 10 місяців 20 днів, а пільгова 02 роки 04 місяці 11 днів. У зв`язку з чим загальний стаж, на думку позивача складає: 11 років 03 місяці 01 день. Проте, всупереч ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивачу не виплачено одноразова грошова допомога. У зв`язку з чим позивач звернувся з відповідною заявою про нарахування та виплату вищевказаної одноразової грошової допомоги. За результатами розгляду вказаної заяви складено лист від 23.03.2020 року №11/Б-64/2265, яким позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від представника відповідача - начальника Харківського прикордонного загону - Ковальчука О. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач на час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Від представника відповідача - начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України - Вавринюка В. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач на час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачами обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 27.06.2014 року по 26.06.2019 року у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, перебуваючи на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2015 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 (а.с.9).

Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) від 26.06.2019 року №355-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас позивача у зв`язку із закінченням контракту, встановлено вислугу років станом на 26.06.2019 року - 08 років 10 місяців 20 днів, пільгова - 01 рік 00 місяців 29 днів, всього 09 років 11 місяців 19 днів (а.с.10).

Згідно Витягу з наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2020 №25-ОС (а.с.12), внесено зміни до вказаного наказу, в якому визначено, що абз.2 п.1.2 у наступній редакції: "Вислуга років станом на 26.04.2019 рік становить: календарна - 08 років 10 місяців 20 днів, пільгова - 02 роки 04 місяці 11 днів, всього 11 років 03 місяці 01 день".

Проте, як зазначає позивач, при його звільненні, одноразова грошова допомога згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачена не була.

Не погоджуючись з вищезазначеним, позивач звернувся до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України з відповідною заявою (а.с.15-16).

Листом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.03.2020 №11/Б-64/2246 (а.с.17) повідомлено позивача про те, що оскільки на день звільнення зі служби календарна вислуга становила 8 років 10 місяців 20 днів, тобто менше 10 років, ОСОБА_1 не набув права на одноразову грошову допомогу, передбачену ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погодившись з вказаним рішенням та діями відповідачів позивач звернувся до суду з позовною заявою.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно з п.п. "в" п.3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до п.10 Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у справі в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №806/2104/17 Верховний суд висловив наступний правовий висновок щодо застосування ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ:

"На підставі системного аналізу наведених правових норм, колегія судів дійшла до висновку, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги".

З урахуванням висновків Верховного суду наявність або відсутність права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги за ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ визначається, виходячи із загальної вислуги років військовослужбовця.

Згідно Витягу з наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2020 №25-ОС (а.с.12), внесено зміни до вказаного наказу, в якому визначено, що абз.2 п.1.2 у наступній редакції: "Вислуга років станом на 26.04.2019 рік становить: календарна - 08 років 10 місяців 20 днів, пільгова - 02 роки 04 місяці 11 днів, всього 11 років 03 місяці 01 день".

Таким чином, загальна вислуга років позивача на час його звільнення становила 11 років 03 місяці 01 днів, а умова ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ про наявність у військовослужбовця 10 і більше років вислуги дотримана, тому суд зазначає, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України суд зазначає наступне.

Як вбачається з листа Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.03.2020 №11/Б-64/2246 (а.с.17) - позивача повідомлено про те, що оскільки на день звільнення зі служби календарна вислуга становила 8 років 10 місяців 20 днів, тобто менше 10 років, ОСОБА_1 не набув права на одноразову грошову допомогу, передбачену ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з п.9 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878 (далі - Положення) МВС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Накази МВС, прийняті в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд застосовує підзаконний акт виключно у разі його відповідності законам, на підставі яких такий акт прийнято.

Згідно з п.п.1 п.9 глави V Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Отже, на відміну від ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ та п.10 Постанови №393 Інструкція містить застереження про те, що вимога щодо наявності вислуги 10 і більше років стосується календарної вислуги років.

Водночас, вказане вище застереження призводить до зміни змісту ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ, тому п.п.1 п.9 глави V Інструкції не відповідає Закону №2011-ХІІ.

Частиною 3 статті 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З урахуванням наведеного п.п.1 п.9 глави V Інструкції - не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення та, в даному випадку, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішенням, що викладене у формі листа від 23.03.2020 №11/Б-64/2246, оскільки саме рішення, а не дії створює відповідні правові наслідки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) при звільненні з військової служби в частині невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у формі листа №11/Б-64/2246 від 23.03.2020 року.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) при звільненні з військової служби в частині невиплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 07.08.2020 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.