Справа № 520/57/20
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 р. № 520/57/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Рубіної Я.О.,

представника позивача - ОСОБА_9,

представника відповідачів - Сергієнко Н.В.,

третьої особи - ОСОБА_2.,

розглянувши в спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/57/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Венглюк Тетяни Василівни, треті особи: державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Вєлєва Анастасія Олексіївна, державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Дейнеко Тетяна Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування записів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, і якому з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48013352 від 30.07.2019 15:26:17 (дата, час державної реєстрації: 19.07.2019 14:04:00), Венглюк Тетяна Василівна , Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (колишня назва Департамент реєстрації Харківської міської ради), Харківська обл.;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101) записи про право власності, внесені на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48013352 від 30.07.2019 15:26:17,15:38:14 (дата, час державної реєстрації: 19.07.2019 14:04:00), Венгелюк Тетяна Василівна , Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (колишня назва Департамент реєстрації Харківської міської ради), Харківська обл., а саме: запис про право власності актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна /номер запису: 32610476, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власники: ОСОБА_2 /; запис про право власності деталізована інформація про право власності /номер запису: 24872041, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39715870 від 16,02.2018 11:47:16, ОСОБА_4 , Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (колишня назва Департамент реєстрації Харківської міської ради), Харківська обл./ - в частині зміни розміру частки з "1" на "0" власники: ОСОБА_1 та в частині додаткові відомості: право власності припинено;

- скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10520977) записи про право власності, внесені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48013352 від 30.07.2019 15:26:17,15:38:14 (дата, час державної реєстрації: 19.07.2019 14:04:00), Венглюк Тетяна Василівна , Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (колишня назва Департамент реєстрації Харківської міської ради), Харківська обл., а саме: у розділі відомості про об`єкт нерухомого майна запис "інформація про деталізацію" стан: запис активний дата прийняття рішення: 18.04.2005; у розділі відомості про об`єкт нерухомого майна запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 30.07.2019 15:40:08 на підставі рішення № 48013352 від 30.07.2019 перенесено до новоствореного ОНМ № 101.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення та записи державного реєстратора є протиправними, а тому, підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачів під час судового розгляду справи проти позову заперечував, та зазначив, що в спірних правовідносинах відповідачі діяли з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, підстави для скасування оспорюваних рішень та записів відсутні.

ОСОБА_2 в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні позову.

Державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради ОСОБА_5 та державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Дейнеко Тетяна Вікторівна в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

19.07.2019 ОСОБА_2 звернувся до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради із заявою про проведення державної реєстрації квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням № 48013352 від 30.07.2019 державним реєстратором Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Венглюк Т.В. проведена державна реєстрація права власності на вказану квартиру на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/4237/18, про що зроблено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Також, державним реєстратором Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Венглюк Т.В. 19.07.2019 внесена інформація щодо припинення права власності у ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Не погоджуючись із винесеним рішенням та внесеними записами державного реєстратора, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

Оцінюючи законність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов`язковій державній реєстрації підлягають 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення винесено відповідачем на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/4237/18.

Під час розгляду зазначеної цивільної справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є однокімнатною, житловою площею 16,9 кв.м, загальною площею 32,8 кв.м, що підтверджується копією технічного паспорту КП ХМБТІ від 12.04.2005 року. Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 12.07.1993 року, зареєстрованого в КП ХМБТІ 12.07.1993 року за № П-4-530. У квітні 2005 року ОСОБА_1 повідомила про свій намір подарувати квартиру малолітньому ОСОБА_6 на його день народження, т.я. сторони перебували у рідних стосунках. ОСОБА_7 надав згоду на дарування ОСОБА_1 квартири синові (позивачеві), у зв`язку з чим на шостий день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який виключно діяв за малолітнього сина ОСОБА_2 укладено договір дарування вищезазначеної квартири, власником якої був саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як того бажала позивачка. Означені факти підтверджені письмовими доказами, визнані обома сторони, а тому вони є доведеними. 26 квітня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який діяв за малолітнього сина ОСОБА_2 , укладено договір дарування, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. та зареєстровано в реєстрі за № 6753. Після нотаріального посвідчення договору дарування від 26 квітня 2005 року право власності за неповнолітнім ОСОБА_2 в КП ХМБТІ не було зареєстровано, але за ОСОБА_2 зареєстровано у нотаріальному реєстрі правочинів щодо нерухомого майна. В 2016 році ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Мороз Г.І. про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_2 недійсним. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року по справі № 642/968/16-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування відмовлено та постановою апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2018 року по справі №642/968/16-ц залишено без змін. З урахуванням відсутності оригіналу договору дарування вказаної вище квартири від 26 квітня 2005 року, для проведення реєстрації права власності на нерухомість за ОСОБА_2 виникла необхідність в отриманні дублікату договору дарування. Після набуття рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року по справі № 642/968/16-ц законної сили, позивач отримав 16 липня 2018 року дублікату договору дарування від 26 квітня 2005 року. 16 липня 2018 року представник позивача, подав дублікат договору дарування від 26 квітня 2005 року та інші документи для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 . Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації ХМР Вєлєвої А.О. № 42110249 від 18 липня 2018 року відмовлено в державній реєстрації права власності на зазначену квартиру, бо в процедурі розгляду заяви було встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 за дарувальником на підставі іншого правовстановлюючого документу. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №132109377 від 25.07.2018 року стало відомо, що 14.02.2018 року державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Дейнеко Тетяною Вікторівною внесена запис про право власності ОСОБА_1 за № 24872041 на підставі дублікату свідоцтва про право власності № 4-93-18124а від12.07.1993 року, який зареєстрований за № Д-1024-4-93-18124а від 13.02.2018 року, підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39715870 від 16.02.2018 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №132109377 від 25.07.2018 року вбачається, що 08.06.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В., реєстровий № 388. Після посвідчення спадкового договору приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В. накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, внесена запис про обтяження № 26535452, підставою виникнення обтяження є вказаний спадковий договір, підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41515629 від 08.06.2018 року, державний реєстратор - приватний нотаріус ХМНО Непочатих В.В., особа, в інтересах якої встановлено обтяження - ОСОБА_8 , особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_1 08.06.2018 року, після винесення постанови апеляційним судом Харківської області від 31 травня 2018 року, ОСОБА_1 в порушення інтересів ОСОБА_2 було укладено спадковий договір з ОСОБА_8 та застосовано обтяження - заборона на нерухоме майно, підставою виникнення якої є вказаний спадковий договір.

За наслідками розгляду справи № 642/4237/18, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.03.2019, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 16,9 кв.м, загальною площею 32,8 кв.м, на підставі договору дарування від 26 квітня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І., р. № 6753. Визнано недійсним спадковий договір стосовно квартири АДРЕСА_2 від 08.06.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В., р. № 388. Скасовано рішення про державну реєстрацію на підставі спадкового договору, індексний номер 41515629 від 08.06.2018 року обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , запис про обтяження номер 26535452, підставою виникнення обтяження є вказаний спадковий договір, підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41515629 від 08.06.2018 року, державний реєстратор - приватний нотаріус ХМНО Непочатих В.В., особа, в інтересах якої встановлено обтяження - ОСОБА_8 , особа майно якої обтяжується - ОСОБА_1 .

Отже, суд зазначає, що на час розгляду даної адміністративної справи, спір про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , вирішено відповідним судом в межах цивільної справи, в зв`язку з чим державна реєстрація права власності на цю квартиру не порушує права позивача.

Посилання представника позивача на підробку опису матеріалів реєстраційної справи, порушення правил діловодства під час формування реєстраційної справи, суд вважає необґрунтованими та такими, що не свідчать про незаконність прийняття рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до вимог закону під час прийняття рішення державний реєстратор з`ясовує, відомості, що містяться в Державному реєстрі прав, шляхом відкриття відповідних розділів. А отже, твердження позивача щодо відсутності в матеріалах реєстраційної справи попереднього рішення про відмову ОСОБА_2 в реєстрації права за договором дарування на час прийняття спірного рішення, не спростовує встановлених судом фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в спірних правовідносинах діяв з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, підстави для скасування оскаржуваного рішення та записів відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, а тому, задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код - 40214227), державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Венглюк Тетяни Василівни (місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003), треті особи: державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Вєлєва Анастасія Олексіївна (місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003), державний реєстратор Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Дейнеко Тетяна Вікторівна (місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування записів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 серпня 2020 року.

Суддя А.С. Мороко