Справа № 560/3833/20
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3833/20
РІШЕННЯ

іменем України

06 серпня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець- Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом від 14.07.2020, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шакшуєвої Ольги Василівни від 30.06.2020 про стягнення у виконавчому провадженні №53738349 з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору у розмірі 148098,64 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.06.2020 у виконавчому провадженні №53738349 при примусовому виконанні виконавчого листа №676/5919/15-ц від 12.10.2016, який виданий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 30.06.2020. В зв`язку з тим, що виконавчий збір повністю не сплачений, державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 148098,64 грн. На підставі вказаної вище постанови про стягнення виконавчого збору, Кам`янець-Подільський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі по тексту - Відповідач) виніс постанову від 01.07.2020 про відкриття виконавчого провадження №62450503 про стягнення 148098,64 гривень. Вказує, що керуючись ч. 3 ст. 40, ч. 2 ст. 27 Закону №1404-УІІІ, якщо виконавчий збір не стягнуто, то державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. В даному випадку, після повернення виконавчого документа стягувану, примусовому стягненню підлягала сума в розмірі 1441 607,42 (1480986,35 грн - 39 378,93 грн), відповідно постанова про стягнення виконавчого збору повинна була виноситись з врахуванням сплаченого боргу та сплаченого виконавчого збору в розмірі 144 291,71 грн (148 098,64 грн - 3 806,93 грн). З врахуванням вказаної сплати, державний виконавець зобов`язаний був винести постанову про стягнення виконавчого збору за різницею сплаченого виконавчого збору на суму 144 291,71 гривень.

Ухвалою суду від 28.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (арк. спр. 22).

04.08.2020 до суду поступив відзив на позов №19.8-30/54152 від 03.08.2020, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження на залишок недостягнутого виконавчого збору, а саме 144291,71 грн. Зазначає, що оскаржувана постанови винесена у відповідності до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Сторони в судове засідання представників не направили, однак 06.08.2020 до суду поступила заява, в якій представник позивача просить розглянути справу без участі позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи покликаються як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, суд дає таку оцінку спірним правовідносинам, враховуючи наступне.

Згідно з Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2020 ВП №53738349, старший державний виконавець Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шакшуєва О.В. встановив, що стягувачем 19.06.2020 подано заяву про повернення виконавчого документа. Заборгованість стягнуто частково в сумі 39378,93 грн, виконавчий збір 3806,93 грн, та постановив виконавчий документ - виконавчий лист №676/5919/15-ц виданий 12.10.2016 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області та авансовий внесок у розмірі 29568,73 грн повернути стягувачу (арк. спр. 6).

Відповідно до Постанови про стягнення виконавчого збору від 30.06.2020 ВП №53738349, старший державний виконавець Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шакшуєва О.В. зазначила, що нею, згідно постанови від 10.04.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу - виконавчого листа №676/5919/15-ц, виданого 12.10.2016 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області. Постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 148098,64 гривень (арк. спр. 8).

Згідно з Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2020 ВП №62450503, старший державний виконавець Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шакшуєва О.В. відкрив виконавче провадження з виконання постанови №53738349 виданого 30.06.2020 про стягнення виконавчого збору у розмірі 148098,64 гривень. Зазначив, що частково стягнуто 3806,93 гривень (арк. спр. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, відповідно до вимог Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується у порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в цьому випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 цього Закону чи повернення виконавчого документа згідно з статтею 37 зазначеного Закону.

Як зазначалось вище, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №53738349) відповідачем прийнято 30.06.2020. Цього ж дня прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №53738349.

При цьому, ОСОБА_1 не погоджується із сумою виконавчого збору, посилаючись, зокрема, на частину 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Суд враховує, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою пункту 8 розділу III Інструкції, якою визначено, зокрема, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Натомість частина 2 статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому пункт 22 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Отже, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19 (адміністративне провадження №К/9901/26264/19) щодо застосування вищезазначених норм Закону № 1404-VIII саме у тій редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2020 ВП №53738349, стверджено, що заборгованість стягнуто частково в сумі 39378,93 грн, виконавчий збір 3806,93 грн (арк. спр. 6), тому суд приходить до висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

Зазначене дає підстави для висновку, що державний виконавець приймаючи спірну постанову не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Положення статті 27 Закону №1404-VІІІ на момент відкриття виконавчого провадження ВП №53738349, а саме 10.04.2017 (тобто у редакції чинній до 28.08.2018), зменшували відповідальність позивача, як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції чинній з 28.08.2018), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, зміни внесені Законом №2475-VIII погіршили становище боржника позивача.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №520/11908/18 (адміністративне провадження №К/9901/16855/19).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постановах від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19 (адміністративне провадження №К/9901/26264/19) та від 28 квітня 2020 року у справі №520/11908/18 (адміністративне провадження №К/9901/16855/19), суд приходить до висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень не довів, що не порушував Закон №1404-VIII та права позивача при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 30.06.2020 ВП №53738349, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в розмірі 1481,00 грн, тому такі витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 14.07.2020 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шакшуєвої О.В. про стягнення виконавчого збору від 30.06.2020 ВП №53738349

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1481,00 (одна тисяча чотириста вісімдесят одна) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 06 серпня 2020 року о 15:05 год.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Кам`янець- Подільський міський відділ Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Татарська, 8, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, 32300 , код ЄДРПОУ - 36400987)
Головуючий суддя А.І. Петричкович