Справа № 380/437/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/437/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Василько А.В.,

представника позивача Жогальської І.Ф.,

відповідача Зьобер М . З. ,

представника відповідача Баїк Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни від 22.07.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марію Зіновіївну провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області згідно з заявою ОСОБА_3 від 09.07.2019 та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області розроблено ФОП ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.07.2019 року № РВ - 019 прийнято з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування, посилаючись на відомості, які викладені в позовній заяві.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою суду від 21.01.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 26.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Від представника відповідача 1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вхідний № 7778 від 12.02.2020). У тексті свого відзиву ГУ Держгеокадастру у Львівській області просило суд відмовити у задоволенні позову з мотиву правомірності вчинених державним кадастровим реєстратором реєстраційних дій. Зокрема, відповідач 1 зазначив, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки або її частини. Зазначають, що державним кадастровим реєстратором Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марією Зіновіївною розглянуто документи, які подані на державну реєстрацію земельної ділянки. Результатом розгляду даної заяви була відмова в реєстрації земельної ділянки (рішення № РВ - 019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.07.2019), так як проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виготовлений з недотриманням вимог земельного законодавства, а саме в акті приймання - передачі межових знаків на зберігання, який включається до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні підписи представників Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області. Білокамінська сільська рада Золочівського району є розпорядником суміжних земель (згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Золочівський район, село Черемошня, урочище "Циплі" - від А до Б - землі Білокамінської сільської ради, від Г до А землі загального користування сільської ради.

Також у відзиві зазначають, що відповідно до рішення № РВ- 019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.07.2019 позивачу рекомендовано привести акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, який включається до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками у відповідність до додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками".

Відповідач 2 (державний кадастровий реєстратор) надіслала на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву (вхідний № 7781 від 12.02.2020), в якому просила відмовити у задоволенні позову з аналогічних мотивів, що наведені у відзиві ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 та відповідач 2 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

09 липня 2019 року позивачкою подано заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області.

До заяви додано документи, а саме: оригінал погодженого відповідно до законодавства Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області; електронний документ.

Державним кадастровим реєстратором Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марією Зіновіївною розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09.07.2019 (реєстраційний номер ЗВ- 019) разом з доданими до неї документами та прийнято рішення № РВ- 019 від 22.07.2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підставами відмови у рішенні зазначено наступне: невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме: додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 № 391/17686 (в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою відсутні підписи власника суміжної земельної ділянки - представників сільської ради).

Також даним рішенням рекомендовано привести акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками у відповідність до додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 № 391/17686 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками".

Не погоджуючись з рішенням про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, позивачка звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами.

Законом України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI встановлено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Статтею 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний земельний кадастр", державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Частинами 1, 5 ст. 5 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державний земельний кадастр", державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державний земельний кадастр", відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Відповідно до п. 4, 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінекономіки державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.

До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Приписами п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у п. 24 Порядку № 1051.

Згідно з п. 110, 111 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про землеустрій";

3) електронний документ.

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Приписами п. 67 Порядку № 1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що Законом № 3613-VI1 та Порядком № 1051 чітко визначено підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Крім того, суд звертає увагу, що основним документом для реєстрації земельної ділянки є погоджена відповідно до законодавства документація із землеустрою.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186--1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Судом встановлено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області розроблено ФОП ОСОБА_7 на підставі укладеного типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 18/17 від 05.05.2017 та погоджено ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області із заявами про надання дозволу на розробку проекту відведення у власність вказаної земельної ділянки.

Так, рішенням Білокамінської сільської ради № 30 від 16.12.2015 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 30.10.2015 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га - для ведення особистого селянського господарства в межах села Черемошня в урочищі "Циплі", покликаючись на необхідність резервування земельних масивів для подальшого надання учасникам АТО та невелику кількість вільних земель, а також на те, що заявниця не зареєстрована і не проживає на території сільської ради.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року по справі № 445/620/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради № 24 від 16.12.2015 року "Про затвердження Положення про надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства на території Білокамінської сільської ради Золочівського району" у частині затвердження абзацу 4 пункту 1.1. "Надання земельних ділянок для ОЖБ та ОСГ здійснюється тільки громадянам, які постійно зареєстровані та проживають в населених пунктах сільської ради"; визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради № 30 від 16.12.2015 року "Про розгляд заяви ОСОБА_3 "; визнати протиправним та скасувати рішення Білокамінської сільської ради 31 від 16.12.2015 року "Розгляд заяви ОСОБА_5 "; зобов`язано Білокамінську сільську раду на черговій сесії розглянути заяви позивачів щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2, 0 гектарів.

На виконання вказаного вище рішення Золочівського районного суду Львівської області позивачка 21.03.2017 повторно звернулася із заявою до Білокамінської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення у власність вказаної земельної ділянки.

За результатами розгляду повторної заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 21.03.2017 - рішенням Білокамінської сільської ради № 298 від 06.04.2017 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га - для ведення особистого селянського господарства в межах села Черемошня в урочищі "Циплі", тому що вищевказана земельна ділянка, яка пропонується для відведення, відноситься до земель загального користування і не може передаватись у приватну власність (відповідно до п. "а" ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України).

Згідно відповіді Відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області від 26.04.2017 № 31-1311-0.2-1763/2-17 вбачається, що земельна ділянка в с. Черемошня ур. "Циплі" відноситься до земель сільськогосподарського призначення, угіддя - сіножаті.

Згідно проекту роздержавлення і приватизації земель асоціації колективів колгоспу "Надбужжя" Білокамінської сільської ради призначення даної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства.

У зв`язку із відсутністю мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачка скористалася правом, передбаченим абз. З ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та замовила Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, повідомивши про це заявою від 15.05.2017 Білокамінську сільську раду та додавши копію договору на виконання робіт із землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області розроблено інженером землевпорядником ФО ОСОБА_7.

Підстави розробки проекту землеустрою: заява ОСОБА_5 від 05.05.2017; заява (клопотання) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; завдання на виконання робіт.

Складовою проекту відведення земельної ділянки є акт погодження меж земельної ділянки суміжними власниками (землекористувачами) та акт приймання - передачі межових знаків на зберігання. Акти підписано усіма суміжними землекористувачами ( ОСОБА_6 , Золочівський УВГ, ПрАТ "Львівобленерго"), крім представників Білокамінської сільської ради, які відмовились від підписання актів.

Так, 25.07.2017 позивачкою подано заяву до Білокамінської сільської ради про погодження меж земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Циплі" в с. Черемошня Золочівського району, та отримано відмову сільської ради вих. № 197 від 07.08.2017, яка мотивована тим, що дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільська рада не надавала, було надіслано у передбачені законодавством терміни рішення 11 сесії від 06 квітня 2017 року про мотивовану відмову у його (дозволі) наданні; пропонована земельна ділянка відноситься згідно форми 6-зем, до земель загального користування і не може передаватись у приватну власність відповідно до п. "а" ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України; - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання складався без представника сільської ради і при обстеженні даної земельної ділянки в натурі межових знаків, вказаних у проекті землеустрою, не виявлено.

Рішення Білокамінської сільської ради № 67 від 02.10.2003 в частині віднесення земельної ділянки площею 8,8 га в ур. "Циплі" до земель загального користування ОСОБА_3 , ОСОБА_5 оскаржено до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 по справі № 813/2184/18 позов ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 67 від 02.10.2003 "Про інвентаризацію (уточнення) земель сільськогосподарських угідь" в частині віднесення 8,8 га в урочищі "Циплі" до земель загального користування.

Рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 298 від 06.04.2017 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 " та відмову у підписанні акту передачі межових знаків на зберігання оскаржено позивачкою до Золочівського районного суду Львівської області.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2019 по справі № 445/1444/17 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 298 від 06.04.2017 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 ". Визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 298 від 06.04.2017 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 ".

Як встановлено судом вище, 09.07.2019 позивачкою подано заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області.

До заяви позивачкою додано усі документи, передбачені ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 110 Порядку № 1051, а саме: оригінал погодженого відповідно до законодавства Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. "Циплі" с. Черемошня Золочівського району Львівської області; електронний документ.

Згідно оскарженого рішення, підставою для його прийняття була невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме: додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 № 391/17686 (в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою відсутні підписи власника суміжної земельної ділянки - представників сільської ради).

Судом встановлено, що в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання відсутні підписи представників Білокамінської сільської ради (сільського голови та землевпорядника), натомість містяться підписи із користувачами суміжних земельних ділянок ОСОБА_6 , керівника Золочівської УВГ Савчука І.Г., представника ПрАТ «Львівобленерго».

Як встановлено з матеріалів справи, позивачкою 25.07.2017 та 23.07.2019 скеровано голові Білокамінської сільської ради заяви про погодження меж приймання-передачі межових знаків на зберігання, однак листами від 07.08.2017 № 197 та від 06.08.2019 № 186 відмовлено у погодженні таких меж.

Суд констатує, що не підписання представниками сільської ради акту про приймання-передачу межових знаків на зберігання не свідчить про те, що під час виготовлення технічної документації порушено вимоги ст. 198 Земельного кодексу України, яка встановлює, що складовою кадастрових зйомок є, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Матеріалами справи підтверджується, що всіма суміжними землекористувачами (крім Білокамінської сільської ради), межі земельної ділянки погоджено шляхом підписання акту погодження меж та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання.

В мотивувальній частині рішення Золочівського районного суду Львівської області від 28.05.2019 по справі № 445/1444/17 судом зазначено: «Таким чином, аналіз вищенаведених норм Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками,затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376 дає підстави для висновку що відмова власника (користувача) земельної ділянки та власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноважених ними осіб від підписання акта приймання-передачі межових знаків на зберігання не свідчить про те, що погодження меж земельних ділянок не відбулося. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення будь-яких прав у процесі приватизації земельної ділянки. Окрім того, непогодження меж земельної ділянки не може бути самостійною підставою для відмови погодження та затвердження проекту землеустрою відповідними суб`єктами владних повноважень".

Великою палатою Верховного Суду у справі № 580/168/16ц у постанові від 23.01.2019 висловлено подібну правову позицію: «погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації земельної ділянки. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або користувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників».

Отже, з поданого проекту землеустрою вбачається, що позивачкою неодноразово вчинялись дії щодо підписання акту приймання-передачі межових знаків на зберігання Білокамінською сільською радою, однак отримано відмову.

Суд вважає безпідставними посилання відповідачів в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення на те, що підставою до прийняття такого є відсутність підписів представників сільської ради на акті про приймання-передачу межових знаків на зберігання,

оскільки станом на момент звернення позивачки до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області, ОСОБА_3 долучені до заяви усі необхідні документи, які передбачені ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 110 Порядку № 1051, а тому державний кадастровий реєстратор зобов`язана діяти у відповідності до вимог Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку № 1051.

Крім цього, згідно протоколу перевірки електронного документу від 22.07.2019 № ЗВ-019 порушень чи зауважень не встановлено.

На переконання суду, наведені відповідачем підстави для прийняття оскарженого рішення не узгоджується з приписами Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку № 1051, які чітко визначають підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Відтак, на переконання суду, відповідачами не надано достатніх та беззаперечних доказів правомірності відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності оскаржуваного рішення не довів, а відтак останнє підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Щодо способу відновлення порушеного права, то суд акцентує, що такий має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1265а15, Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду України, того, що позивачка звернулася до суб`єкта владних повноважень з приводу проведення державної реєстрації земельної ділянки і отримала відмову, яка судом визнається протиправною, суд, виходячи з позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права позивача.

Зазначене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії".

З врахуванням наведеного, суд зазначає, що для належного способу захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марію Зіновіївну провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в ур. "Циплі" с. Черемошня, Золочівського району, Львівської області згідно з заявою ОСОБА_3 від 09 липня 2019 року та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А01.03) за адресою: ур. "Циплі" с. Черемошня, Золочівський району, Львівської області розроблено ФОП ОСОБА_7

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути з відповідача.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок згідно квитанції № 28 від 13.01.2020, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни від 22.07.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марію Зіновіївну провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області згідно з заявою ОСОБА_3 від 09.07.2019 та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області розроблено ФОП ОСОБА_7

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2020.

Суддя Сидор Н.Т.