Справа № 640/11909/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 у справі за адміністративним позовом Надзвичайного і Поважного Посла посольства України в Ісламській Республіці Іран ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Надзвичайний і Поважний Посол посольства України в Ісламській Республіці Іран ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 191 від 25 січня 2019 року про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран;

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 192 від 25 січня 2019 року про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 191 від 25 січня 2019 року про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран.

Визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №192 від 25 січня 2019 року про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги - Національного агентства з питань запобігання корупції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Національне агентство з питань запобігання корупції провело повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 30 грудня 2016 року .

За результатами здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран, Національне агентство з питань запобігання корупції прийняло рішення № 191 від 25 січня 2019 року, відповідно до якого:

- у розділі «Об`єкти нерухомості» декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про дату набуття права, вартість на дату набуття об`єктів нерухомості, які належать йому та члену сім`ї (дружині) на праві власності, що відрізняються від достовірних на суму 1 237 474,00 грн., а також не зазначив відомості про користування об`єктами нерухомого майна членами сім`ї, чим не дотримав пункт 2 частини 1 статті 46 Закону;

- у розділі 8 «Корпоративні права» декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про відсутність об`єктів для декларування, не зазначивши відомості про належні йому корпоративні права загальною вартістю 4 687,50 грн., чим не дотримав пункт 5 частини 1 статті 46 Закону;

- у розділі 9 «Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості, не зазначивши інформацію про юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких він є, чим не дотримав пункт 5-1 частини 1 статті 46 Закону;

- за результатами з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування відобразив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 1 268 633,34 грн., що перевищує 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року;

- суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про вартість квартири загальною площею 124,7 кв.м. на дату набуття, яка належить йому на праві власності;

- суб`єкт декларування не дотримав вимоги частини 5 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки об`єктів нерухомого майна, що належить йому та члену сім`ї (дружині).

Також, Національним агентством з питань запобігання корупції проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 20 березня 2017 року , за результатами якої прийнято рішення № 192 від 25 січня 2019 року, яким вирішено, що суб`єкт декларування при складання та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік зазначив недостовірні відомості про дату набуття права, вартість на дату набуття об`єктів нерухомості, які належать йому та члену сім`ї (дружині) на праві власності, отриманий ним дохід, а також зазначивши відомості про користування об`єктами нерухомого майна членами сім`ї, належні йому та члену сім`ї (дочці) корпоративні права, юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких він та член сім`ї (дочка), доходи члена сім`ї (дружини), чим не дотримав вимоги пунктів 2, 5, 5-1, 7 частини 1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, у рішенні №192 від 25 січня 2019 року вказано, що суб`єкт декларування подав недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів, що свідчить про наявність в діях суб`єкта декларування ознак правопорушення, передбаченого статтею 366-1 Кримінального кодексу України.

Суб`єкт декларування не дотримав вимоги частини 5 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки об`єктів нерухомого майна, що належить йому та члену сім`ї (дружині).

Незгода позивача із вищевказаними рішеннями від 25 січня 2019 року зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги - визнаючи протиправними та скасовуючи рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 191 та № 192 від 25 січня 2019 року, виходив з того, що, враховуючи строки, чітко визначені діючим законодавством для проведення повних перевірок декларацій та прийняття рішення за результатами таких перевірок, оскаржувані позивачем спірні рішення прийняті відповідачем поза межами такого строку, а відтак, таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки зумовило виникнення у позивача стану правової невизначеності, що також ставить під сумнів результати перевірки. Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

При цьому, окружним судом в мотивувальній частині оскаржуваного рішення було зазначено про те, що по суті виявлених порушень в деклараціях позивача, такі є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, проте нівелюються порушенням з боку відповідача строків проведення перевірки декларацій та прийняття рішення за результатами її здійснення. В цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується, а перевіряється колегією суддів в межах та обсязі доводів апеляційної скарги.

Так, Національне агентство з питань запобігання корупції в апеляційній скарзі звертає увагу на таке:

- Порядком проведення перевірок не встановлені граничні терміни для опрацювання отриманих в рамках здійснення повної перевірки матеріалів та складання і прийняття рішення. Аналіз положень Порядку свідчить про те, що відповідний перелік дій лише визначає набір дій, які має вчинити НАЗК для проведення перевірки декларації, але ніяким чином не визначає, що у строк, визначений для перевірки декларації, мають бути прийняті рішення про початок перевірки та про затвердження її результатів;

- апелянт наголошує на тому, що оскаржувані рішення були прийняті в розумний строк з урахуванням правової та фактичної складності справи, адже було проведено ретельну підготовку матеріалів перевірки, а тому, врахування під час вирішення спору судом першої інстанції порушення строків проведення НАЗК повної перевірки декларацій позивача та затвердження відповідних висновків у формі рішення, є проявом правового пуризму, що вказує на неможливість нівелювання дійсності висновків перевірки процедурними порушеннями.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» № 1700-VII.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону № 1700-VII, Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Повноваження Національного агентства визначені статтею 11 Закону № 1700-VII, до яких, зокрема, належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Нормами ст. 48 Закону № 1700-VII, передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Так, Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

При цьому, згідно з приписами ч. 1 ст. 50 Закону № 1700-VII, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

ОСОБА_1 30 грудня 2016 року та 20 березня 2017 року, перебуваючи на посаді Надзвичайного і Поважного Посла посольства України в Ісламській Республіці Іран на виконання вимог частини 1 статті 45 Закону № 1700-VII, подав декларації за 2015 та 2016 роки, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

За результатами повної перевірки поданих позивачем декларації за 2015 та 2016 роки, НАЗК було виявлено та наведено низку порушень, які полягають у недостовірності зазначення даних та у не заповненні даних, які позивач мав заповнити.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції», визначає Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р. за № 201/30069).

Згідно з п. 8 розділу ІІІ Порядку № 56, під час повної перевірки декларацій Національне агентство використовує такі джерела інформації: 1) відомості, отримані з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, баз даних іноземних держав, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації; 2) відомості, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей; 3) відомості, що надходять (отримані) від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав; 4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

У разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов`язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до положень п. 14 розділу 3 Порядку № 56, повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до: 1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань; 2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, було досліджено, що Національним агентством з питань запобігання корупції 21 серпня 2017 року прийнято рішення № 504 «Про проведення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 року, поданих ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран, на підставі інформації, отриманої від суб`єкта звернення». Також, рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 20 жовтня 2017 року № 994 продовжено строк повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 року, поданих ОСОБА_1 , Надзвичайним і Поважним Послом посольства України в Ісламській Республіці Іран з 21 жовтня 2017 року на 30 календарних днів.

Натомість, оскаржувані рішення прийняті відповідачем - 25 січня 2019 року, тобто, за висновками суду першої інстанції, поза межами законодавчо передбаченого строку на проведення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дійсно, оскаржувані позивачем рішення № 191 та №192 від 25 січня 2019 року прийняті відповідачем поза межами визначеного Порядком строку, проте, на переконання колегії суддів, зазначене порушення не спростовує суті самих висновків НАЗК, викладених в оскаржуваних рішеннях, не впливає на їх законність (на їх змістове навантаження по суті питання) та не є підставою для визнання їх протиправними та скасування, оскільки не порушують прав позивача.

Можливі наслідки за фактом реалізації оскаржуваних рішень можуть призвести до порушень прав позивача у майбутньому, що підлягатиме захисту в іншому порядку.

Крім того, слід зазначити, що, у випадку, в якому позивач вбачав би порушення своїх прав з боку НАЗК у аспекті дотримання розумності строків здійснення перевірки, він мав змогу звернутись до вказаного органу із запитами/скаргами на дії уповноважених осіб на здійснення перевірки та/або до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду та не прийняття відповідного рішення про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування у встановлений законодавством строк. У даному ж випадку, порушення строків прийняття відповідачем рішень не зумовлює їх протиправність та не дає підстав для скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Національного агентства з питань запобігання корупції.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тобто, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Надзвичайного і Поважного Посла посольства України в Ісламській Республіці Іран ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко