Справа № 280/3300/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 серпня 2020 року Справа № 280/3300/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул.Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Музична, буд. 2а, м.Запоріжжя, 69083)

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173812 від 31.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 06.03.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якого складено акт № 218548. Під час перевірки перевірявся транспортний засіб ГАЗ 3309, вантажний фургон державний номер НОМЕР_1 . Під час перевірки встановлені порушення, а саме: «Надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній пристрій перевірки та фіксації тахограф до транспортного засобу. 31.03.2020 відповідачем відносно ФОП ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 173812 та застосовано штраф у розмірі 1700 грн. Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки позивач, як власник автомобіля ГАЗ 3309, не користується ним, оскільки 22.01.2020 між ФОП ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ «Агронікс» як орендарем укладений договір оренди автомобіля, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 передає орендарю в тимчасове користування вантажний автомобіль марки ГАЗ 3309, вантажний фургон, державний номер НОМЕР_1 , строком по 22.01.2022. Передача в тимчасове користування підтверджується підписаним актом приймання-передачі від 22.01.2020. Таким чином на момент складання акту перевірки та винесення оскаржуваної постанови позивач не володів правом користування належним йому транспортним засобом, оскільки передав право користування ТОВ «Агронікс». Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 16.06.2020 року з викликом сторін. Відповідачу встановлено у 15-денний строк з дня отримання ухвали для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.06.2020 розгляд справи відкладався до 22.07.2020.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що із позовними вимогами не згодний із наступних підстав. Зокрема, в ході проведення рейдової перевірки було встановлено порушення вимог транспортного законодавства, а саме: не оформлення (відсутність) протоколу перевірки та адаптацї тахографа до транспортного засобу. На підстав виявленого порушення інспекторами було складено акт № 218548, у якому зазначено дане порушення. Субєкт господарювання перед розглядом матеріалу про порушення був своєчасно та належним чином повідомлений, на його адресу за місцем реєстрації було направлено запрошення на розгляд та копія акту. Позивач 31.03.2020 не був присутній під час розгляду акта, зі своєї сторони не надав документу який спростував би факти зазначені в акті. Вважає оскаржувану постанову правомірною та просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання призначене на 22.07.2020 представник позивача та представник відповідача не з`явились. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

22.07.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Враховуючи положення ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вважає за можливе справу розглянути без участі сторін у порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 13.09.2012, про що зроблено запис в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0019504.

06.03.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якого складено акт № 218548. Під час перевірки перевірявся транспортний засіб ГАЗ 3309, вантажний фургон державний номер НОМЕР_1 . Перевіркою встановлені порушення, а саме: «Надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній пристрій перевірки та фіксації тахограф до транспортного засобу.

За результатами перевірки складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №218548 від 06.03.2020.

31.03.2020 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173812, якою за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 1700,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Вважаючи вищезазначену постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртансбезпеки у Запорізькій області.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до абз. 18 статті 1 якого, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частинами 14-17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Абзацом 1, 11 пункту 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, виключно, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. (абз.3 п.20 Порядку №1567).

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3..

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III. Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою 48 Закону №2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у статтею 48 Закону №2344-III не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Однак, позивач зазначає, що не має ніякого відношення до перевезення, яке здійснював транспортний засіб ГАЗ 3309, вантажний фургон державний номер НОМЕР_1 , тобто не був автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.01.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Агронікс» був укладений договір оренди автомобіля №35, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець (ФОП ОСОБА_1 ) передає орендарю (ТОВ «Агронікс») за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобовязується прийняти у строкове користування автомобіль та зобовязується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Строк дії договору до 22.02.2022 (п.4.1).

Відповідно до ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Тобто обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори найму транспортного засобу де одна з сторін є фізичною особою.

У даному випадку договір укладено між фізичною особою підприємцем (ФОП ОСОБА_1 ) та юридичною особою (ТОВ «Агронікс»), а отже він не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, на думку суду, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в акті перевірки №218548 від 06.03.2020, а також доведено, що перевізником був ТОВ «Агронікс».

За таких обставин, позивач, в даному випадку, не може вважатися перевізником і, відповідно, не може нести відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул.Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Музична, буд. 2а, м.Запоріжжя, 69083) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області №173812 від 31.03.2020 про застосування до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул.Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня й ого проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04.08.2020

Суддя А.В. Сіпака