Справа № 420/6757/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6757/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М.. розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з транспортного засобу,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у якому позивач просить суд зняти арешт з транспортного засобу марки SKODA, модель FАВІА 1.4, 2000 року випуску, шасі кузова № НОМЕР_1 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно довіреності та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вона має право на експлуатацію та розпорядження транспортним засобом марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000 року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль позивачкою придбано у громадянина ОСОБА_2 , котрий розпоряджався даним транспортним засобом на підставі Тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_5 від 23.04.2013р., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . В свою чергу, ОСОБА_2 придбав вказаний транспортний засіб у ОСОБА_3 на підставі довіреності від. 20.09.2019 р. серії ННХ 369282, зареєстрованої в реєстрі за №940 Однак, 02 квітня 2016 року територіальним сервісним центром МВС №8044, на підставі Постанови ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві від 02 лютого 2016 року ВП 49253096, на транспортний засіб накладено арешт та заборону на його відчуження, а 08 серпня 2016 року регіональним сервісний центром МВС у м. Києві на підставі постанови ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ВП 49253096 зазначений автомобіль оголошено в розшук та затримання. У подальшому, 21.06.2017 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС у м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Перепелицею А.В., з урахуванням приписів п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №49253096. Таким чином, на думку позивача, після повернення виконавчого документа стягувачеві або закінчення виконавчого провадження, виконавчі дії державним виконавцем не здійснюються, а тому, у даному випадку, накладений державним виконавцем арешт на транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрим користується ОСОБА_1 , порушує її права, свободи, та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою суду від 28.07.2020 р. відкрито провадження у справі з врахуванням приписів ч. 4 ст. 287 КАС України.

04.08.2020р. вхід.№ЕП/11864/20 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у листі, наголошуючи, зокрема, на тому, що станом на 03.08.2020 р. на депозитний рахунок Відділу в межах ВП №49253096 кошти для погашення боргу не надходили. Відомості про підстави для зняття арешту з майна боржника, передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», до Відділу не надходили, у зв`язку з чим, на думку відповідача, законодавчо передбачені підстави для зняття арешту з транспортного засобу, відсутні.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

В судове засідання призначене на 04.08.2020 р. сторони не з`явились. Повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 придбано у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_5 від 23.04.2013 р.

Згідно довіреності від 29.04.2020 р. серії НОМ 193981, ОСОБА_1 отримано довіреність на експлуатацію та розпорядження транспортним засобом марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вказаний вище транспортний засіб ОСОБА_1 придбано у громадянина ОСОБА_2 , котрий розпоряджався даним рухомим майном на підставі Тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_5 від 23.04.2013р., Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , та Довіреності від 20.09.2019р. серії ННХ 369282, зареєстрованої в реєстрі за №940.

22.05.2020 р. Головним сервісним центром МВС надіслано лист №31/Щ-953 «Про розгляд звернення», у якому зазначено, що згідно з інформацією Єдиного державного реєстру транспортних засобів на автомобіль SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_4 , 02 квітня 2016р. територіальним сервісним центром МВС №8044 на підставі Постанови ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві від 02 лютого 2016року ВП 49253096, накладено арешт та заборону на відчуження, а 08 серпня 2016року регіональним сервісний центром МВС у м. Києві на підставі постанови ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ВП 49253096, надісланої листом від 30 травня 2016 року №118/15 зазначений автомобіль оголошено в розшук та затримання.

05.05.2020р. ОСОБА_1 , з метою з`ясування обставин, за наявності яких на транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000 року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладено арешт листом звернулась до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою щодо надання копії постанови про накладення арешту, та розшуку вказаного автомобіля, повідомлення на якій стадії виконання знаходиться виконавче провадження №ВП 49253096, а також зняття арешту у разі його чинності.

16.07.2020р. на адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №32397-Ш, у якому зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні перебувало виконавче провадження №49253096 з примусового виконання виконавчого листа №2-н/754/984/14, виданого Деснянським районним судом м.Києва 11.06.2015р., де боржником є ОСОБА_3 , стягувачем - КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради». Відповідно до виконавчого документу, який перебував на виконанні у відділі ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, у зв`язку з вказаним підстави для надання будь-якої інформації відсутні.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, 05.11.2015р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Варавою Р.С. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49253096, на виконання судового наказу №2-н/754/984/14, виданого Деснянським районним судом м.Києва 11.06.2015 р. щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві раді» коштів у розмірі 14282,90грн.

02.02.2016р. Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Клименко О.О. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №49253096, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_3

30.06.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Перепелицею А.В. винесено Постанову про розшук майна боржника ВП №49253096, якою оголошено в розшук майно, що належить боржнику - ОСОБА_3 , а саме: SKODA FABIA, ХАТЧБЕК-В, рік випуску 2000, ДНЗ: НОМЕР_2 .

У подальшому, 21.06.2017 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС у м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Перепелицею А.В., з урахуванням приписів п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №49253096, якою судовий наказ №2-н/754/984/14, виданий Деснянським районним судом м.Києва 11.06.2015р. щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві раді» коштів у розмірі 14282,90грн., повернуто стягувачу.

Водночас, судом встановлено, що при винесенні вказаної Постанови від 21.06.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС у м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Перепелицею А.В. не вирішено питання щодо зняття арешту з транспортного засобу марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, у тому числі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа передбачено статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин 1,2 якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, після повернення виконавчого документа стягувачу виконавчі дії державним виконавцем не здійснюються, а тому, у даному випадку, накладений державним виконавцем арешт на транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000 року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після того як вказаний автомобіль ОСОБА_3 було відчужено на користь ОСОБА_2 , порушує права, свободи, та охоронювані законом інтереси позивача.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями), відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Деснянським районним відділом ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) належними та допустимими доказами не доведено правомірності існування арешту, накладеного на транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000 року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після того як вказаний автомобіль ОСОБА_3 реалізовано на користь ОСОБА_2 , попри відсутність відкритих виконавчих проваджень, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги позивача та скасування вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

При цьому, судом не приймаються до уваги, як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог, посилання відповідача на те, що станом на 03.08.2020р. ані кошти для погашення боргу в межах ВП №49253096, ані відомості про підстави для зняття арешту з майна боржника, передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», до Відділу не надходили, оскільки як встановлено судом, та зазначено вище, Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2016р., та Постанову про розшук майна боржника від 30.05.2016 р., державними виконавцями винесено після того як вказаний автомобіль ОСОБА_3 було реалізовано на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, наявність чинних, після повернення виконавчого документа стягувачу, вжитих державними виконавцями заходів примусового виконання судового наказу №2-н/754/984/14, виданого Деснянським районним судом м.Києва 11.06.2015 р. щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві раді» коштів у розмірі 14282,90 грн., не забезпечує реального виконання виконавчого документа.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому листі від 04.08.2020 р. вхід.№ЕП/11864/20.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з транспортного засобу марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з транспортного засобу - задовольнити.

Зняти арешт з транспортного засобу марки SKODA, модель FABIA 1.4, 2000року випуску, шасі кузова № НОМЕР_4 , тип транспортного засобу - легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (02232, м.Київ, вул.Оноре де Бальзака,64 (2 поверх), ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 840(вісімсот сорок)грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.