Справа № 295/7191/20
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/7191/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Слюсарчук Н.Ф. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2020 року відносно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. У постанові зазначено про те, що він керуючи автомобілем на автодорозі Київ-Чоп у населеному пункті с. Березівка за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam було виявлено порушення ПДР, був зупинений інспектором, який виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАМ № 2651553 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Вважає, що відповідач визначав швидкість руху за допомогою приладу «TruCam», при цьому тримаючи його в руках, інспектор в свою чергу не надав докази про вчинення адміністративного правопорушення, скористатися послугами захисника та відкласти розгляд справи з метою ознайомлення із матеріалами справи. Зазначає, що інших доказів на підтвердження перевищення ним швидкості під час руху на автомобілі йому надано не було, а тому з винесеною відносно нього постановою він категорично не погоджується, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.06.2020 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції від 02.07.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що твердження позивача, викладені в позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

07.07.2020 року на адресу суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, у якій позивач просив визнати відзив недійсним у зв`язку із порушенням та не приймати його до розгляду. Звернув увагу, що в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення.

15.07.2020 року Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надіслало на адресу суду заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕАМ № 2651553 від 08.06.2020 року, винесеною сержантом поліції 1 батальйону 4 роти УПП в Житомирській області Туровським В. О., на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за порушення, яке мало місце 08.06.2020 о 05:40 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп у населеному пункті с. Березівка, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam ТС 000780.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що постанова є необґрунтованою з огляду на недотримання патрульним поліцейським вимог ст.ст. 245, 249, 251, 252 КУпАП.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст. ст. 6, 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням і проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно з п.1.1 ПДР України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (нові зміни з 01.01.2018 року).

Згідно з п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками порушення вимог розмітки проїзної частини доріг є правопорушенням передбачених цією частиною.

Відповідно до п.5 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими нате цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.214 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п. п.2, 5 ст.213 КУпАП розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені ч. 1 ст.122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо тієї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.1 та ч.2 ст.258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим ч.5 ст.258 КУпАП також встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадове особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх прав України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має право здійснювати розгляд адміністративної справи, де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури.

Також, факт вчиненого позивачем правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень та відеозаписом приладу TruCam, на якому зафіксований факт вчинення правопорушення. Крім того, позивач не надав жодних доказів на підтвердження викладених в позові обставин, які б свідчили про порушення його прав під час винесення постанови..

Також, суд звертає увагу і на те, що в додатках до поданого відзиву на позовну заяву наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 №ТС 000780, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 117 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20», виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режим обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Судом також було досліджено документи, що надав поліцейський до свого відзиву, до технічного пристрою «TruCam LTІ 20/20 ТС 000780», а саме фото з приладу TruCam, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16135 від 30.09.2019 року, копію експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018.

Суд не вбачає будь-яких підстав вважати, що на момент вчинення адміністративного правопорушення технічний прилад був несправним, або його використання є незаконним. Інші твердження позивача підстав для задоволення позову не дають та висновки суду не спростовують. Посилання ж на судову практику також підстав для задоволення позову не дають, оскільки вказаними рішеннями не заборонено та не визнано незаконним використання вищевказаного приладу органами поліції.

Суд враховує доводи відповідача про те, що до відзиву на позовну заяву ним було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання дій поліцейського протиправними та скасування оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 72-77, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

Ухвалив :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96).

Суддя: Н. Ф. Слюсарчук