Справа № 200/1713/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року справа №200/1713/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі №200/1713/20-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування пункту наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.4 наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №46-к від 11 лютого 2020 року про відсторонення від роботи на час проведення дисциплінарного провадження з 11 лютого 2020 року.

В обґрунтування позову зазначив, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, займає посаду начальника Міськрайонного управління у Покровському районі м. Мирноград Головного управління Дкржгеокадастру у Донецькій області. Наказом від 11 лютого 2020 року № 46 відносно позивача порушено дисциплінарне провадження.

Позивач вважає протиправним п. 4 цього наказу, яким його відсторонено від роботи на час проведення дисциплінарного провадження, оскільки відсторонення від посади відбулось згідно п. 9 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», а саме у разі використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб. Проте, такі підстави не зазначені в Депутатському зверненні, за яким відкрито дисциплінарне провадження.

Спірний наказ не містить жодної підстави для відсторонення від роботи.

В порушення п.5 ст. 72 ЗУ «Про державну службу» позивача відсторонено від роботи, а не від виконання посадових обов`язків.

Між тим, обставини, які вказані у Депутатському зверненні стосуються обставин 2015-2016 років, тобто поза межами строку, визначеному ст. 65 ЗУ «Про державну службу».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідач грубо порушив норми діючого законодавства при відстороненні позивача на час здійснення дисциплінарного провадження. Спірний наказ не містить жодної підстави для відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків та є немотивованим.

Законом передбачена необхідність перед тим, як відсторонити особу - виявити порушення, за які до державного службовця може бути застосовано дисциплінарне стягнення. Але обставини, які вказані у депутатському зверненні, стосуються подій 2015, 2016 років.

Суд не звернув уваги, що відповідно до норм законодавства, рішення приймається про відсторонення від виконання посадових обов`язків, а не від роботи.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що задоволення позову та скасування п.4 спірного наказу не може призвести до відновлення прав позивача, оскільки наказом №101 від 04.03.2020 року позивача звільнено з посади за вчинення дисциплінарного проступку.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував рішення.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 31 березня 2017 року був призначений на посаду начальника міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. (а.с.9)

У зв`язку з надходження депутатського звернення (а.с.21-23) та відповідно до Порядку здійснення дисциплінарних проваджень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308, на підставі пп.5,9 ч.2 ст. 62 Закону України «Про державну службу», Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області 11 лютого 2020 року було видано наказ № 46-к, яким порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 за використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних інтересах інших осіб та за не виконання або не належне виконання посадових обов`язків, утворено дисциплінарну комісії з розгляду дисциплінарної справи. Визначено строк дисциплінарного провадження 15 днів та відсторонено ОСОБА_1 від роботи на час проведення дисциплінарного провадження з 11 лютого 2020 року.(а.с.18)

Позивач вважає, що його протиправно відсторонено від виконання обов`язків спірним наказом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що хоч в спірному наказі не визначено підстав для відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, однак наказом від 04.03.2020 року №101-к позивача вже звільнено за вчинення дисциплінарного проступку, тому правові наслідки оскаржуваного пункту наказу є вичерпаними, можливість задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889).

Згідно частини другої статті 1 Закону №889 державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону №889 держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

На підставі частини першої статті 72 Закону №889-VIII державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7 - 10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Як визначено частиною другою статті 65 Закону № 889 дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Тобто, наявність обставин використання державним службовцем повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб є підставою для його відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Як свідчать матеріали справи дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 порушено за використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб та за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків. Отже у відповідача були наявні підстави та право, відповідно до ч.1 ст. 72 Закону №889-VIII, відсторонити позивача від виконання його від посадових обов`язків.

Суд не приймає доводи апелянта, що нормами закону передбачено відсторонення від виконання посадових обов`язків, а не від роботи, оскільки змістове навантаження в даному випадку словосполучення «виконання посадових обов`язків» дорівнюється поняттю «роботи» та не впливає на правомірність спірного наказу.

Відповідно до частини другої статті 72 Закону №889 рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:

наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;

впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;

перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі частин третьої, четвертої та п`ятої статті 72 Закону №889 тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження. У разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку. Під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави вважати, що в ч.1 ст. 72 Закону № 899 йдеться про право керівника державної служби або суб`єкта призначення відстороняти державного службовця від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження. Проте ч.2 ст.75 містить перелік випадків, які є обов`язковою підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків.

З огляду на зазначене є неприйнятними доводи апелянта про необхідність виявити порушення, за які до державного службовця може бути застосовано дисциплінарне стягнення перед тим, як відсторонити особу, оскільки наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час дисциплінарного провадження.

Отже, відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження та повинно бути мотивованим - за наявності яких обставин необхідно відсторонити державного службовця від виконання посадових обов`язків.

Оскільки в наказі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №46-к від 11.02.2020 року не наведено жодного обґрунтування прийнятого рішення про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, суд вважає безпідставним відсторонення ОСОБА_1 від роботи під час проведення дисциплінарного провадження з 11.02.2020 року з огляду на те, що рішення суб`єкта владних повноважень має бути мотивованим та містити конкретні підстави і обґрунтування прийняття того чи іншого рішення.

Тому є слушними доводи апелянта, що відповідач порушив норми діючого законодавства, не зазначивши жодної підстави для відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що наказом від 04 березня 2020 року № 101-к відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87, з урахуванням ч. 5 ст. 66 та ч. 5 ст. 77 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, позивача звільнено з посади.

Оскільки правові наслідки оскаржуваного пункту наказу є вичерпаними, можливість задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання позивача на сплив шести місяців з дня коли керівник міг дізнатись про вчинення дисциплінарного правопорушення та відсутність у депутатському зверненні підстав, визначених ст. 65 Закону №899, оскільки зазначені позивачем обставини стосуються питання правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та порушення відносно нього дисциплінарного провадження, та не мають жодного відношення до відсторонення ОСОБА_1 від роботи на час проведення дисциплінарного провадження.

Суд не приймає доводи позивача про немотивованість рішення суду першої інстанції, оскільки ці доводи спростовуються змістом самого судового рішення суду першої інстанції.

Незгода позивача з правовими висновками судового рішення не є безумовною підставою вважати, що судове рішення є не мотивованим.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

В зв`язку з тим, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати позивачу не відшкодовуються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі №200/1713/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі №200/1713/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 04 серпня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст.328 КАС України, пункту 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко