Справа № 160/7049/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року Справа № 160/7049/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО МАКСІМУС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Підприємство об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "АРГО МАКСІМУС" (далі - позивач, ТОВ «АРГО МАКСІМУС») звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, щодо взяття на облік договору про спільну діятьність №1-СД, укладеного 04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" та підприємством об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС".
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області прийняти на облік договір про спільну діяльність №1-СД, укладений 04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" та підприємством об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС", шляхом додаткового взяття на облік Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС", розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
16.07.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з аргументами наведеними у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що на теперішній час, на обліку у Соборній ДПІ Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області перебуває договір про спільну діяльність від 19.10.2016 р. № 16/1-СД (податковий номер 100004670), уповноважена особа - ТОВ "ОПЕРАТОР АГРО" (п.н. 40884981 ) укладений з ПОГ "ДОБРОБУТ" та ТОВ "АГРО-ТРЕЙД БОРИСПІЛЬ". Станом на 27.04.2020 р. уповноважена особа ТОВ "ОПЕРАТОР АГРО" документи для зняття з обліку ДСД № 16/1-СД, або документ, який підтверджує припинення дії договору про спільну діяльність не надавала. Відповідач зазначає про можливість реєстрації Договору лише після зняття з обліку договору про спільну діяльність від 19.10.2016 р. № 16/1-СД.
28 липня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві.
Ухвалою суду від 04.08.2020 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО МАКСІМУС" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" зареєстроване 17.01.2015р.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Агро Максімус" (п.н. 39587690) знаходиться на обліку у П`ятихатській ДПІ Кам`янського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області у статусі - платника податків за основним місцем обліку та з 12.08.2015 внесений в Реєстр платників податку на додану вартість.
04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" (Оператором) та підприємством об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС" було укладено договір про спільну діяльність №1-СД (далі Договір).
Згідно п.п. 4.1 п. 4 Договору, ведення спільних справ учасників здійснюється Оператором. Оператор здійснює оперативне керівництво та вирішує всі питання.
Відповідно до вимог п. 4.3 Договору, у зв`язку зі здійсненням Спільної діяльності Оператор зобов`язаний, зокрема, вести Фінансову звітність, забезпечити взяття на облік та/або реєстрацію цього Договору в контролюючих органах згідно з вимогами чинного законодавства .
06.03.2020 року позивач звернувся до П`ятихатської ДПІ Кам`янського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області з заявою за формою №1-ОПП, а також із заявою за формою №1-ПДВ.
В подальшому , 03 квітня 2020 року позивач знову звернувся до Пятихатської ДПІ Кам`янського управління ГУ Державної податкової служби у Дніпропетровській області за своїм основним місцем обліку з листом №03/04-20, в якому просив контролюючий орган взяти на облік Договір. Разом з листом позивач подав відповідачу реєстраційну заяву платника ПДВ, заяву за формою № 1-ОПП та копію договору про спільну діяльність.
Відповідач зазначив про можливість реєстрації Договору лише після зняття з обліку договору про спільну діяльність від 19.10.2016 р. № 16/1-СД.
Не погодившись з позицією контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлений позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до п.64.6 ст.64 ПКУ на обліку у контролюючих органах повинні перебувати, зокрема, договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені ПКУ.
Водночас у контролюючих органах не обліковуються договори про спільну діяльність, на які не поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, визначені ПКУ. Кожен учасник таких договорів перебуває на обліку у контролюючих органах та виконує обов`язки платника податків самостійно.
Взяття на облік договору здійснюється шляхом додаткового взяття на облік учасника договору про спільну діяльність як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.
Заяву про взяття на облік такий платник податків зобов`язаний подати протягом 10 календарних днів після реєстрації договору або після набрання ним чинності, якщо відповідно до законодавства реєстрація договору не проводиться.
Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.
Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів.
Порядок податкового обліку та звітності про результати спільної діяльності встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.п.«ґ» п.п.14.1.139 п.14.1 ст.14 ПКУ).
Реєстраційний (обліковий) номер платника податків надається контролюючими органами, зокрема, уповноваженим особам договорів про спільну діяльність на території України без створення юридичної особи при взятті на облік договору згідно з Порядком №1588 (п.п.1 п.2.4 розділу II Порядку №1588).
Уповноважена особа - це особа (у розумінні п.п.14.1.139 п.14.1 ст.14 ПКУ), яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи (п.1.7 розділу I Порядку №1588).
Відповідно до п.2.7 розділу II Порядку №1588 уповноваженій особі за декількома договорами про спільну діяльність податковий номер видається на кожний із зазначених договорів (угод) при взятті їх на облік згідно з цим Порядком.
Податковий номер, наданий уповноваженій особі не змінюється протягом усього періоду перебування на обліку в контролюючих органах відповідного договору.
Отже, будь-які види договорів про спільну діяльність без створення юридичної особи, включаючи договори про спільне виробництво, виробничу кооперацію, з метою оподаткування мають перебувати на обліку у контролюючому органі та уповноваженими особами сплачуватись податки, передбачені для них відповідними розділами ПКУ.
Якщо дві чи більше особи здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, то вони вважаються окремою особою для цілей оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ) у межах такої діяльності (п.п.«ґ» п.п.14.1.139 п.14.1 ст.14 ПКУ).
Відповідно до п.180.1 ст.180 ПКУ для цілей оподаткування платником ПДВ є, зокрема, особа, яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи (п.1.5 розділу І Положення №1130).
Пунктом 1.6 розділу І Положення №1130 визначено, що особі, яка реєструється як платник ПДВ, присвоюється індивідуальний податковий номер (далі - ІПН), який використовується для сплати ПДВ.
Для осіб, відповідальних за нарахування та сплату ПДВ до бюджету під час виконання договорів про спільну діяльність без створення юридичної особи, присвоюється 9-значний ІПН.
Для осіб, відповідальних за утримання та внесення ПДВ до бюджету під час виконання декількох договорів про спільну діяльність, реєстрація платником ПДВ здійснюється щодо кожного із зазначених договорів.
За змістом п. 3.5 Порядку №1588, на обліку в контролюючих органах перебувають: договори управління майном та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, за якими здійснюються операції з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового кодексу України (крім договорів, на які поширюються норми другого речення абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України). Підставою для взяття на облік договору (угоди) є: 2) прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію платником податку на додану вартість (далі - платник ПДВ) уповноваженої особи та отримання документів, визначених пунктом 4.6 розділу IV цього Порядку (для договору про спільну діяльність);
Згідно п. 4.6 Порядку №1588, для взяття на облік договору про спільну діяльність уповноважена особа подає одночасно із реєстраційною заявою платника ПДВ до контролюючого органу за своїм основним місце м обліку такі документи: заяву за формою № 1-ОПП; копію договору (контракту) про спільну діяльність.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АГРО МАКСІМУМ» до реєстрації подано пакет документів, а саме: договір про спільну діяльність від 04.03.2020р. №1-СД; реєстраційну заяву платника ПДВ; заяву по формі №1-ОПП.
Даних щодо невірного заповнення даних документів відповідачем не надано.
Посилання відповідача на наявність у одного з учасників іншого договору про спільну діяльність судом не приймаються, оскільки подібного обмеження чинне законодавство не містить, так само як і не місить такої підстави для відмови у взятті на податковий облік договору про спільну діяльність.
За таких обставин, суд вважає необґрунтованою надану відмову у взятті на податковий облік Договору №1-СД від 04.03.2020 р.
У відзові представником відповідача вказано на те, що позовна вимога про зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області прийняти на облік договір про спільну діяльність №1-СД, не підлягає задоволенню, оскільки питання обліку платників податків є дискреційною функцією фіскального органу.
Суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 N 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Так, відповідно до частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 62 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.
За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" N 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області прийняти на облік договір про спільну діяльність №1-СД, укладений 04 березня 2020 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.96 N 254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень на якого законом покладено тягар доведення обґрунтованості та правомірності власних дій та рішень в раз судового їх оскарження, не доведено в належний спосіб наявності правових підстав для відмови у прийнятті на облік спільного договору.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В матеріалах справи наявна банківська квитанція, які свідчить про сплату позивачем судового збору у сумі 2 102,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 5,72, 77,241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Визнати протиправною бездіяльність відповідача, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, щодо не взяття на облік договору про спільну діяльність №1-СД, укладеного 04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" та підприємством об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС".
Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області прийняти на облік договір про спільну діяльність №1-СД, укладений 04 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС" та підприємством об`єднання громадян "ДОБРОБУТ" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС", шляхом додаткового взяття на облік Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО МАКСІМУС як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса