Справа № 160/12807/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/12807/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 (головуючий суддя Прудник С.В.)

у адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до відповідача Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків", про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ПАТ "Дніпропетровський завод прокатних валків", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків", ), просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість щодо покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за період з червня - листопада 2019 року за списком №1 у сумі 463 228 грн.01 коп. та за списком №2 у сумі 169 651 грн.51 коп. на загальну суму 632 879 грн.52 коп. на р/р НОМЕР_1 , відкритий у філія - Дніпропетровське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" МФО: 305482, ЄДРПОУ 2191042.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підприємству необхідно було покрити витрати на виплату і доставку пільгових пенсій. У зв`язку з несплатою відповідачем суми боргу, у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виникло право на звернення до суду для вирішення спору у судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу. Просить поновити строк на апеляційне провадження, скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначається Інструкцією №21-1 від 19.12.2003. Можливість відшкодування відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій безпосередньо пов`язана з фактом отримання відповідачем відповідних розрахунків. Проте позивачем не були надані докази надсилання відповідачу органами пенсійного фонду відповідних розрахунків фактичних витрат за період з червня по листопад 2019 року. зазначає, що повідомлення про вручення можуть свідчити лише про вручення поштового відправлення адресату, а не зміст або перелік вкладення до цього поштового відправлення. Вказує, що належним доказом, що підтверджує зміст вкладення опис вкладення. Вважає, що позивачем не надано доказів надсилання розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020 у даній справі відкрито апеляційне провадження та призначено вказану справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

1. докази направлення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу ПАТ "Дніпропетровський завод прокатних валків", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків" () розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за період з червня - листопада 2019 року за списком №1 у сумі 463 228 грн.01 коп. та за списком №2 у сумі 169 651 грн.51 коп. на загальну суму 632 879 грн.52 коп. з відповідними доказами (супровідні листи про направлення відповідачу вказаних розрахунків, копії поштових реєстрів рекомендованих поштових відправлень з трек-номерами поштових відправлень, поштові повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення із зазначенням трек-номерів поштових відправлень).

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Клопотань про розгляд справи за участю сторін до суду апеляційної інстанції не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач мав зобов`язання сплатити витрати ПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період червень - листопад 2019 року за Списком №1 у сумі 463 228 грн. 01 коп. та за Списком № 2 у сумі 169 651 грн. 51 коп. на загальну суму 632 879 грн. 52 коп.

Натомість витрати позивача на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на загальну суму 632 879 грн. 52 коп. - відповідачем не були сплачені.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII в редакції Законів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, норми Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правлінням Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту "а" цієї статті працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно пунктів "б" - "з" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону в разі досягненням пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правлінням Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (далі - Інструкція № 21-1):

- п.п. 6.2 п. 6 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи, при цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах;

- п.п. 6.4 п. 6 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій;

- п.п. 6.7 п. 6 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах;

- відповідно до п.п. 6.8 п. 6 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Отже, відповідач зобов`язаний вносити до Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зокрема, підприємства здійснюють сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ще до виплати пільгових пенсій Пенсійним фондом України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять Розрахунки (а.с. 12-43).

При цьому, позивач зазначає, що вказані розрахунки направлялись відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштових відправлень, дані розрахунки отримані уповноваженими особами відповідача, що підтверджується наданими позивачем копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 44).

Натомість відповідач зазначає, що невідомо, що саме було отримано за цим поштовим відправленням.

Водночас, на виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 позивачем надано до суду копії поштових повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень, відповідно до яких 31.06.2019; 26.07.2019; 20.08.2019; 13.09.2019; 16.10.2019; 22.11.2019 особисто Волобой вручено розрахунки по відшкодуванню пенсій (згідно поштових повідомлень відправлення здійснювалось на ім`я АТ «ДЗПВ» (вул. Яхненська, 2, м. Дніро, 49023).

Дані обставини надали підстави для висновку, що позивачем направлено і вручено відповідачу поштову кореспонденцію, при цьому, відповідачем не спростовано, що в цей час позивачем було направлено відповідачу будь-яку іншу поштову кореспонденцію крім зазначених розрахунків.

Отже, доводи відповідача про не отримання вказаних розрахунків не підтверджено доказами.

Слід також зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 20.11.2018 у справі №815/3919/15, ненадання відповідачем доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначеним у розрахунках, неоскарження в суді розрахунків свідчить про фактичне узгодження сум відшкодування, зазначених в розрахунках.

Наведене вище спростовує доводи відповідача стосовно того, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не можуть бути окремим предметом оскарження в адміністративній справі.

Матеріали справи не містять даних, що відповідачем були оскаржені у судовому порядку розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а отже, можна дійти висновку, що відповідач фактично погодився з сумами, вказаними у них.

Оскільки, доказів виконання свого зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період відповідачем не надано, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

На думку, колегії суддів апеляційної інстанції, відповідач був обізнаний про наявність у нього зобов`язань з відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам, які отримують пенсію на пільгових умовах.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду та характер спірних правовідносин судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків" () - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31.07.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова