Справа № 398/396/20
Суддя: Нерода Л. М.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/396/20
Провадження №: 2-а/398/33/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" серпня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Нероди Л.М.

за участю секретаря Хілевич Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Дрожжака Євгенія Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження в справі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Ковальов А.І. звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Дрожжака Євгенія Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови ЕАК №2034492 від 28.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження в справі

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.01.2020 року відповідачем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої останній цього ж дня о 10год. 47хв. у м.Дніпро по вул.Калиновій, біля будинку №16, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , який був обладнаний засобами пасивної безпеки, з не пристебнутим паском безпеки, а також на вказаному транспортному засобі було встановлено газобалонне обладнання про яке в технічному паспорті на транспортний засіб немає відповідної відмітки, чим порушив п. 31.3.а. ПДР України.

Вказаною постановою позивача, було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 340грн.

Позивач вважає висновки, зроблені поліцейським, безпідставними у зв`язку з чим постанова є незаконною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Так, диспозиція ч.1 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Жодного із зазначених в постанові правопорушень ОСОБА_1 допущено не було, зроблений відповідачем висновок нічим не підтверджується, що, на думку позивача, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Крім того, на думку позивача. з оскаржуваної постанови неможливо навіть дійти однозначного висновку щодо того, яке саме порушення ставиться позивачеві - керування транспортним засобом із не пристебнутим паском безпеки чи самовільне переобладнання автомобіля.

При цьому, транспортний засіб, яким керував позивач, взагалі йому не належить, що, в принципі, виключає можливість його переобладнання останнім.

Отже, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова. Разом з тим, оскільки зазначена постанова є саме предметом спору, то вона не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, письмово відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких просив відмовити у позові, оскільки дії відповідача відповідали нормам законодавства.

Суд, дослідивши наявні докази по справі вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2020 року відповідачем щодо позивача винесена постанова серії ЕАК № 2034492 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а саме за те, 28.01.2020 року 10год. 47хв. у м.Дніпро по вул.Калиновій, біля будинку №16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , який був обладнаний засобами пасивної безпеки, з не пристебнутим паском безпеки, а також на вказаному транспортному засобі було встановлено газобалонне обладнання про яке в технічному паспорті на транспортний засіб немає відповідної відмітки, чим порушив п. 31.3.а. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340,00 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

У пункту 31.3.а ПДР України зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

За ч.1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем на підтвердження правомірності складення ним постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2034492 відносно ОСОБА_1 надано DVD-R диск із відеозаписами/

Разом з тим, відеозаписи, які містяться на вказаному DVD-R диску, в верхньому правому куті яких є дата - 28.01.2020 року, не містять запису на якому зафіксовано як позивач керує транспортним засобом з не пристебнутим паском безпеки. Крім того, вказані записи не містять даних про те, що на автомобілі ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, встановлено газобалонне обладнання. Так, на записах лише видно як особа, якою робиться відеофіксація, повідомляє позивачеві про те, що ним вчинено порушення, які зазначено в оскаржуваній постанові. При цьому, початок відеозапису здійснюється вже коли автомобіль, яким керував позивач, стоїть, що не вимагає від водія бути пристебнутим паском безпеки. Записи також не містять даних про те, що інспектором, яким було складено оскаржувану постанову, взагалі оглядався транспортний засіб, яким керував позивач, а з візуального огляду транспортного засобу за наданими записами неможливо однозначно встановити чи встановлено на ньому газобалонне обладнання. Крім того, як свідчать записи, позивач заперечував факт встановлення на транспортному засобі газобалонного обладнання.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

В оскарженій постанові, в порушення вимог ст.283 КУпАП, не вказаний технічний засіб, яким здійснений відеозапис, на який відповідач посилається як на доказ законності винесеної постанови та долучив до матеріалів справи.

Вказані обставини виключають можливість прийняти надані відповідачем відеозаписи, які записані на компакт-диск та приєднані до матеріалів спраи, як належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, за обставин, які зазначені в оскарженій постанові.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а та постанові від 18 липня 2019 року у справі №261/522/16-а.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Дрожжака Євгенія Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження в справі, задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.01.2020 року серії ЕАК № 2034492, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративного стягнення в виді штрафу в сумі 340 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України, - закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти № 1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Дрожжак Євгеній Леонідович, адреса місцезнаходження: м.Дніпро, пл.Троїцька,2-А.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА