Справа № 280/4491/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року Справа № 280/4491/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2020 року до Запорізького кружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ПФУ в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області по розрахунку призначеної ОСОБА_1 надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні трьох дітей, пенсії з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який студентом, що навчається за денною формою навчання у загальноосвітньому навчальному закладі - Національному юридичному університеті імені ОСОБА_3 та який не досягнув двадцяти трирічного віку в період з 07.06.2019 року до 10.12.2019 року та з 02.01.2020 року до 01.04.2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок надбавки до пенсії з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення, зі сплатою заборгованості, яка виникла за період з 07.06.2019 року до 10.12.2019 року та з 02.01.2020 року до 01.04.2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату перерахованих пенсій за вказаний у попередньому пункті цієї позовної заяви період;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати ОСОБА_1 пенсію в подальшому з урахуванням перерахунку пенсії у відповідності до попереднього пунктів 3 та 5 цього адміністративного позову.

Ухвалою суду від 09.07.2020 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що з 2012 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що з 07.06.2019 позивач звільнився з посади директора з питань забезпечення бізнесу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та набув статусу непрацюючого пенсіонера. Позивач вказує, що у встановленому порядку звернувся до відповідача з заявою про призначення надбавки до пенсії у зв`язку із утримання трьох дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Позивач вказує на те, що його заяву було задоволено частково та призначено надбавку щодо молодших дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо призначення допомоги на ОСОБА_2 відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_2 досяг 18 річного віку. Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем протиправно не було враховано те, що ОСОБА_2 навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, а відтак позивач має право на встановлення відповідної надбавки і щодо старшого сина до досягнення ним 23-річного віку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» надбавка до пенсії за вислугу років нараховується непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї. В свою чергу, відповідно до пункту «а» частини 4 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються зокрема діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років, або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Відповідач зазначає, що у спірний період з 07.06.2019 по 10.12.2019 та з 02.01.2020 по 01.04.2020 сину позивача ОСОБА_2 вже виповнилось 18 років, а тому відповідно надбавка на нього правомірно не нараховувалась. Також, відповідач звертав увагу на ту обставину, що з 02.04.2020 позивач має статус працюючого пенсіонера, а тому надбавка на утримання непрацездатних членів сім`ї з зазначеного часу не нараховується. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 02.02.2012 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після звільнення з роботи позивач звернувся до відповідача з заявою про встановлення надбавки до пенсії за вислугу років, у зв`язку із перебуванням на утриманні 3-х непрацездатних членів сім`ї.

У встановленому порядку відповідачем було встановлено позивачу відповідну надбавку на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач, вважаючи протиправною відмову у встановлені надбавки на утримання сина - ОСОБА_2 , звернувся з даним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262).

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16 Закону №2262, до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16 Закону №2262 право на встановлення надбавки мають непрацюючі пенсіонери, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30).

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що у період з 07.06.2019 по 10.12.2019 та з 02.01.2020 по 01.04.2020 позивач мав статус непрацюючого пенсіонера, а відповідно мав право на встановлення надбавки, у разі наявності на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника.

При цьому, пункт «а» частини 1 статті 16 Закону №2262 має відсилочну норму до статті 30 Закону №2262, яка визначає перелік членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Так, відповідно до пункту «а» частини 4 статті 30 Закону №2262, непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до органу Пенсійного фонду з питання виплати надбавки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув 18-річного віку.

Разом з тим, частиною 6 статті 30 Закону №2262 передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що син позивача ОСОБА_2 на момент виникнення спірних правовідносин не досяг 23-річного віку та навчався на денній формі навчання в Національному юридичному університеті імені ОСОБА_6 Мудрого, а відповідно відноситься до осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем у період з 07.06.2019 по 10.12.2019 та з 02.01.2020 по 01.04.2020 протиправно не нараховував та не виплачував позивачу надбавку на утримання непрацездатного члена сім`ї ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати ОСОБА_1 пенсію в подальшому з урахуванням перерахунку пенсії у відповідності до попереднього пунктів 3 та 5 цього адміністративного позову, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, суд розглядає адміністративні спори ті, що виникли та потребують судовому захисту, а не ті, що можуть виникнути у майбутньому.

Більш того, як встановлено з матеріалів справи з 02.04.2020 позивач знов набув статусу працюючого пенсіонера, у зв`язку з зазначеної дати втратив право на отримання надбавки, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16 Закону №2262, оскільки така виплачується виключно непрацюючим пенсіонерам.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачем у зв`язку із розглядом даної адміністративної справи понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви, 630,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

У стягненні коштів у сумі 630,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову, суд відмовляє, оскільки у задоволенні такої зави позивачу відмовлено.

Відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків, витрати на правничу допомогу складаються: надання усної консультації 1 година; вивчення наданої документації 1 година; вивчення нормативно правових актів 1 година; вивчення судової практики 1 година; складання позовної заяви 7,5 годин; складання заяви про забезпечення позовну 1 година. При цьому, вартість однієї години надання послуг адвоката становить 400,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), №31107/96).

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1000,00 грн.

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у період з 07.06.2019 року до 10.12.2019 року та з 02.01.2020 року до 01.04.2020 року надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатного члена сім`ї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 07.06.2019 року до 10.12.2019 року та з 02.01.2020 року до 01.04.2020 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова