Справа № 360/2584/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2584/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.03.2020 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, до загального страхового стажу та пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988 на шахті «ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та з 31.08.1990 по 21.10.1993 на шахті «ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та учнем гірничоробітника очисного вибою з повним робочим днем під землею, та повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.02.2020 він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 30.03.2020 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу, а саме 22 років 6 місяців. Обґрунтовуючи спірне рішення відповідач зазначив, що записи трудової книжки позивача не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах. Також не підтверджена військова служба з 20.06.1988 по 04.06.1990, оскільки відсутній військовий квиток.

Позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до загального страхового стажу позивача періоду військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 та до загального страхового стажу та пільгового стажу періодів його роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та відмовлено в призначенні пенсії, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 09.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

03.08.2020 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 35-37), в обґрунтування якого зазначив, що позивач 13.02.2020 звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За розрахунком управління на час звернення ОСОБА_1 має страховий стаж роботи 20 років 11 місяців 10 днів, в тому числі на пільгових умовах за списком №1 - 08 років 09 місяців 18 днів.

Згідно записів дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1998 ОСОБА_1 , зокрема, працював у періоди: з 03.02.1987 по 08.06.1988 електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею, з 31.08.1990 по 21.10.1993 - електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею, учнем гірничого очисного вибію з повним робочим днем під землею на «шахті ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля».

Записи дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1998 не відповідають вимогам Інструкції ведення трудових книжок та не містять повної інформації про пільговий характер виконуваних ОСОБА_1 робіт, тому зазначені в ній періоди трудової діяльності з 03.02.1987 по 08.06.1988, з 31.08.1990 по 21.10.1993 на «шахті ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля» потребують підтвердження уточнюючими довідками.

Тому періоди роботи з 03.02.1987 по 07.02.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО та учня гірничого робітника очисного вибію не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи за відсутності довідок, що підтверджують пільговий стаж роботи. Витребувати необхідні документи та перевірити факт роботи буде можливим після проведення зазначених територій під контроль органів державної влади України.

Також до заяви щодо призначення пенсії позивач надав тільки дублікат обліково- послужної картки № 637 до військового квитка, тому період проходження військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю необхідних підтверджуючих документів.

Також відповідач зазначив, що на дату звернення до УПФУ в Попаснянському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 виповнилось 52 роки, він має необхідну кількість пільгового стажу, але не має 22 років 6 місяців необхідного страхового стажу.

За наявності необхідного страхового стажу ОСОБА_1 мав би право на пенсію з 15.02.2020.

Також відповідач послався на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки вважає своє рішення цілком правомірним.

Щодо зобов`язання Управління зарахувати до пільгового стажу роботи спірних періодів роботи та призначити позивачу пенсію відповідач зазначив, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та довідки від 16.02.2017 № НОМЕР_5 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 6-9).

Дублікат трудової книжки від 01.10.1998 НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить такі записи щодо спірних періодів роботи:

№ 1 - з 01.09.1983 по 14.01.1987 - навчання в СПТУ № 74 за спеціальністю електрослюсар підземний;

Шахта ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайськвугілля»:

№ 2 - від 03.02.1987 - прийнято електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею;

№ 3 - від 08.06.1988 - звільнено в ряди РА;

№ 4 - з 20.06.1988 по 04.06.1990 - служба в рядах Радянської Армії;

Шахта ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайськвугілля»:

№ 5 - від 31.08.1990 - прийнято електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею;

№ 6 - від 03.09.1993 - переведено учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею;

№ 7 - від 21.10.1993 - звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (арк. спр. 15-17).

13.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (арк. спр. 42).

30.03.2020 УПФУ в Попаснянському районі прийнято рішення б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу роботи, а саме 22 роки 6 місяців. В обґрунтування оскарженого рішення відповідач послався на те, що ОСОБА_1 на час звернення має страховий стаж роботи 20 років 11 місяців 10 днів, в тому числі на пільгових умовах за Списком №1 - 08 років 09 місяців 18 днів. Період проходження військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю необхідних підтверджуючих документів. Періоди роботи з 03.02.1987 по 07.02.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО та учня гірничого робітника очисного вибою не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи за відсутності довідок, що підтверджують пільговий стаж роботи, оскільки записи дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1998 не відповідають вимогам Інструкції ведення трудових книжок та не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, а зазначений в ній страховий стаж з 03.02.1987 по 08 06.1988, з 31.08.1990 по 21.10.1993 на «шахті ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля» потребують підтвердження уточнюючими довідками (арк. спр. 11-12).

Окрім того, судом встановлено, що аналогічне за змістом рішення відповідачем також приймалося 22.02.2020 б/н (арк. спр. 13-14).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Частиною третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на 13.02.2020 (дата звернення з заявою про призначення пенсії) йому вже виповнилося 50 років.

Щодо наявності необхідного страхового стажу тривалістю не менше 22 роки 6 місяців, суд зазначає, що відповідачем обчислено страховий стаж у 20 років 11 місяців 10 днів, та не зараховано до страхового та пільгового стажу період проходження військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, та періоди роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988, з 31.08.1990 по 21.10.1993 на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайськвугілля», тобто не зараховано 6 років 5 місяців 12 днів - до пільгового стажу, та у відповідності до положень частини третьої статті 24 Закону № 1058 (за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) за списком № 1 до страхового стажу додатково зараховується по одному року) - 12 років 5 місяців 12 днів - до загального стажу.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про неможливість зарахування до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, та періодів роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайськвугілля», суд зазначає таке.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993, відповідач посилається на те, що записи дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1998 не відповідають вимогам Інструкції ведення трудових книжок та не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, а зазначений в ній страховий стаж потребує підтвердження уточнюючими довідками.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як установлено судом, відповідно до записів дубліката трудової книжки позивача в період з 20.06.1988 по 04.06.1990 ОСОБА_1 проходив військову службу в Радянській Армії, з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 працював електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею та учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайськвугілля».

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що записи дубліката трудової книжки позивача не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, оскільки відповідачем ані в оскарженому рішенні, ані у відзиві на позов взагалі не зазначено, які саме недоліки містять спірні записи, та яким саме вимогам Інструкції вони не відповідають.

Щодо доводів відповідача про те, що записи дубліката трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах та відсутні довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, суд зазначає таке.

По-перше, відповідачем ані в оскарженому рішенні, ані у відзиві на позов взагалі не зазначено, якої саме інформації про роботу на пільгових умовах не містять записи трудової книжки позивача.

По-друге, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом, відповідно до записів дубліката трудової книжки позивача в період з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 ОСОБА_1 працював на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайсквугілля» електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею та учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею.

Таким чином, судом установлено, що в спірний період ОСОБА_1 працював на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайсквугілля» на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Суд зазначає, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що записи трудової книжки не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах та для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, суд не бере до уваги, оскільки робота позивача, яка дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Також суд вважає додатково зазначити таке.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі - Порядок № 442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів п. 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Таким чином, проведення атестації робочих місць за умовами правці передбачена діючим законодавством України та проводиться згідно з Порядком № 442 та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п. 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.1. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383 якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року та 17 березня 2015 року № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14 відповідно). Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 31.01.2018 у справі К/9901/48/17.

Як встановлено судом, відомості про проведення атестації робочих місць ОСОБА_1 у період з 21.08.1992 по 21.10.1993 матеріали справи не містять.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Проте, Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Також суду є незрозумілим, чому відповідачем в рішенні не зараховано до пільгового стажу позивача саме період роботи з 03.02.1987 по 07.02.1988, адже згідно з записами дубліката трудової книжки позивача 07.02.1988 ОСОБА_1 не був звільнений чи переведений на іншу роботу.

З огляду на наведене суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайсквугілля» повинні бути враховані до пільгового стажу позивача.

Щодо незарахування відповідачем періоду проходження військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 у зв`язку з відсутністю необхідних підтверджуючих документів суд зазначає таке.

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного НОМЕР_3 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 20.06.1988 по 04.06.1990 (арк. спр. 18). Вказані обставини також підтверджуються обліково-послужною карткою до військового квитка серії НОМЕР_4 (арк. спр. 19).

Відомості про проходження військової служби у цей період містяться також у трудовій книжці позивача, запис № 4.

Відтак, посилання відповідача на відсутність підтверджуючих документів є незмістовним.

Розрахунком стажу позивача підтверджується, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 не зараховано ані до загального страхового стажу, ані до пільгового.

Разом з тим, законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Так, статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Записами у трудовій книжці підтверджується, що на момент призову на строкову військову службу ОСОБА_1 працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею, та звільнений саме у зв`язку з призовом на військову службу, тому період з 20.06.1988 по 04.06.1990 відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Також судом встановлено, що згідно з розрахунком стажу позивача період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 14.01.1987 в СПТУ № 74 зараховано до загального страхового стажу, проте не зараховано до пільгового.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується факт проходження позивачем навчання у період з 01.09.1983 по 14.01.1987 та працевлаштування за набутою професією 03.02.1987, що у відповідності до вимог частини першої статті 38 Закону України "Про професійну (професійно - технічну) освіту" є підставою для зарахування всього періоду навчання до пільгового стажу.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем неправомірно було не зараховано до пільгового стажу період навчання у СПТУ № 74 з 01.09.1983 по 14.01.1987.

З огляду на вищевикладене оскаржене рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, пропорційності, добросовісності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки в матеріалах справи наявні два рішення відповідача, аналогічні за змістом та підставами відмови в призначенні пенсії позивачу, а саме: від 30.03.2020 б/н та від 22.02.2020 б/н, тому вважає за необхідне скасувати рішення від 30.03.2020 б/н та рішення від 22.02.2020 б/н.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В позовній заяві позивач, зокрема, просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.03.2020 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу період військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, до загального страхового стажу та пільгового страхового стажу періоди роботи з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 на шахті «ім. В.Р. Менжинського» в/о «Первомайськвугілля», та повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому суд дійшов висновку щодо зарахування позивачу періоду військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990 та періоду навчання в СПТУ № 74 з 01.09.1983 по 14.01.1987 до пільгового стажу.

Окрім того, судом встановлено, що відповідачем приймалося два рішення аналогічні за змістом та підставами відмови в призначенні пенсії позивачу, а саме: від 30.03.2020 б/н та від 22.02.2020 б/н.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправних рішень від 30.03.2020 б/н та від 22.02.2020 б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , тому з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувавши рішення УПФУ в Попаснянському районі від 22.02.2020 б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , визнавши протиправним та скасувавши рішення УПФУ в Попаснянському районі від 30.03.2020 б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , та зобов`язавши УПФУ в Попаснянському районі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2020 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1983 по 14.01.1987 в СПТУ № 74, періоду проходження строкової військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, періодів роботи позивача з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею та учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайсквугілля», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 840,80 грн судового збору (арк. спр. 5).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі суд дійшов висновку, що всі судові витрати в сумі 840,80 грн, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (код за , Луганська область, м. Попасна, вул. Шкільна, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 22.02.2020 б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 30.03.2020 б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1983 по 14.01.1987 в СПТУ № 74, періоду проходження строкової військової служби з 20.06.1988 по 04.06.1990, періодів роботи ОСОБА_1 з 03.02.1987 по 08.06.1988 та з 31.08.1990 по 21.10.1993 електрослюсарем підземним дільниці ЕМО з повним робочим днем під землею та учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті ім. В.Р. Менжинського в/о «Первомайсквугілля», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун