Справа № 335/5960/20
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5960/20 2-а/335/223/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Штенгелова Олександра Володимировича до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта Сотова Вадима Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Штенгелова О.В., звернувся до суду з позовом до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержанта Сотова В.А., Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2020 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та призначено штраф у розмірі 255 грн. Відповідно до вказаної постанови, 27.06.2020 року о 02 год. 55 хв. в м. Запоріжжі, на вул. Космічна, 140, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3 «подвійна суцільна лінія» та здійснив її перетин, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувану постанову позивач ОСОБА_1 отримав поштовим зв`язком відправлення 08.07.2020.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та грубим порушенням встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Вказує, що відомості викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 , 27.06.2020 о 02 год. 55 хв., та відповідно не порушував вимог дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

27.06.2020 ОСОБА_1 перебував у своєму автомобілі на автодорозі «Харків-Сімферополь» біля в`їзду до Комунарського району м. Запоріжжя, в цей час до нього звернувся співробітник поліції, який повідомив, що він порушив ПДР, а саме здійснив перетин подвійної суцільної смуги. На вимогу ОСОБА_1 надати докази такого правопорушення, зокрема відеозапис, інспектор поліції Сотов В.А. повідомив, що надасть всі матеріали пізніше, однак на неодноразові вимоги позивача так і не надав матеріали. В подальшому інспектор поліції Сотов В.А. за відсутності ОСОБА_1 розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс оскаржувану постанову.

Крім того, 16.07.2020 представник позивача ознайомився з оскаржуваною постановою та доданим до неї відеозаписом в УПП в Запорізькій області ДПП, та як зазначає позивач, ним було встановлено, що жодних доказів на підтвердження відомостей щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 інспектором поліції не зібрано.

Зазначає, що справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, в порядку передбаченому КУпАП не розглядалась, оскільки винесена взагалі за відсутності ОСОБА_1 , без встановлення будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність інкримінованого адміністративного правопорушення, без встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2745410 від 27.06.2020, винесену відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути із відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 17.07.2020 року прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04.08.2020 о 08-30 год. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

Копія ухвали суду від 17.07.2020 була вручена відповідачам 24.07.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Станом на 04.08.2020 відзиву на адміністративний позов відповідачами не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 27.06.2020 року інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сотовим В.А. винесено постанову ЕАМ № 2745410, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 27.06.2020 року о 02 год. 55 хв. в м. Запоріжжі, на вул. Космічна, 140, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 «подвійна суцільна лінія», здійснив її перетин, чим порушив п. 8.5.1. ПДР порушення вимог горизонтальної розмітки, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, відповідальність особи за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 1.3 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Відповідно до п. 8.5.1. ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Як зазначав у позові ОСОБА_1 у день та час, що зазначені в оскаржуваній постанові, він не керував транспортним засобом ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_1 вказує, що 27.06.2020 він перебував у своєму автомобілі на автодорозі «Харків-Сімферополь» біля в`їзду до Комунарського району м. Запоріжжя, та до нього звернувся інспектор поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що він порушив ПДР, а саме здійснив перетин подвійної суцільної смуги, однак він не вчиняв вказаного адміністративного правопорушення, доказів протилежного інспектором поліції надано не було.

Разом із тим, відповідачами вказані твердження позивача не спростовані, зокрема не надано доказів, що дійсно у час, день та місці, які вказані в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 , та перетнув суцільну смугу, не надано жодних доказів правомірності прийнятої постанови (у т.ч. й відео боді-камери), а також не надано відзиву на позовну заяву і не зазначено будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачами в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема не довели, що 27.06.2020 року о 02 год. 55 хв. в м. Запоріжжі, на вул. Космічна, 140, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 «подвійна суцільна лінія», здійснив її перетин, чим порушив п. 8.5.1. ПДР порушення вимог горизонтальної розмітки, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судовим розглядом встановлено, що 30.06.2020 між позивачем у справі ОСОБА_3 та адвокатом Штенгеловим О.В. укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката.

На підтвердження виконання умов цього Договору суду подані наступні документи: договір про надання правової допомоги від 30.06.2020, ордер Серії АР № 1018287 на надання правничої (правової) допомоги; попередній розрахунок суми судових витрат згідно договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року на загальну суму 3000 грн. (ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 750 грн.; підготовка та подача позовної заяви-1500 грн., участь в судовому засіданні 750 грн.); заяву про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 16.07.2020 року з відміткою її отримання 16.07.2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг до угоди від 16.07.2020 року про надання правової допомоги на загальну суму 2 250 грн. та квитанцію від 16.07.2020 року про сплату позивачем адвокату 2 250 грн. за надані послуги.

Щодо виконання послуг адвокатом у виді представництва позивача в судовому засіданні, суд зазначає, що ухвалою судді від 17.07.2020 постановлено розгляд вказаної справи проводити без повідомлення (виклику) сторін, тобто без проведення судового засідання за участю сторін, що свідчить про безпідставність заявленої суми вартості цієї послуги.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2250 грн., а саме за послуги у виді ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підготовку та подачу позову, оскільки надання інших послуг, а саме участь в судовому засіданні позивачем та адвокатом не доведено.

Також, з Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,4 грн.

Підсумовуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 7379, 134, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2745410 від 27.06.2020, прийняту інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції сержантом Сотовим Вадимом Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ вул. Федора Ернста б.3, код в ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ вул. Федора Ернста б.3, код в ).

В іншій частині позовні вимоги про стягнення судових витрат залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Гашук