Справа № 120/1920/20-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2020 р. Справа № 120/1920/20-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,
розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:
до військової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане під час проходження військової служби речове майно.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №281 від 13.11.2019 року його було виключено із списків особового складу частини. У даному наказі зазначено про виплату грошової компенсацію вартості за неотримане речове майно згідно довідки - розрахунку. Проте, довідки розрахунку неотриманого речового майна та компенсації вартості неотриманого речового майна при звільнені позивачу не надано. Вказану бездіяльність позивач вважає протиправною та такою що порушує його законні права та інтереси.
Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для поданні відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача, у встановлений судом строк, подано відзив у якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує з мотивів, які не відповідають предмету та підставам даного адміністративного позову, тому суд не бере даний відзив до уваги.
На адресу суду позивачем подано клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи та заявлено клопотання про витребування доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 №281 від 13.11.2019 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини. Проте, довідки розрахунку неотриманого речового майна та компенсації вартості неотриманого речового майна при звільнені позивач не отримав.
З метою отримання довідки розрахунку неотриманого речового майна та компенсації вартості неотриманого речового майна 26.02.2020 року позивач звернувся з запитом до Військової частини НОМЕР_1 .
Відповіддю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було повідомлено що він не має права на отримання компенсації за не отримане речове майно, оскільки «відповідно до абз.4 п.1 розділу з наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 року №306 "під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років».
Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому компенсацію за не отримане речове майно за весь період служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, судом застосовано наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини шостої пункту «а» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Нормативно - правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
22.03.2016 набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 (далі - Порядок №178).
Відповідно до пунктів 2-3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до п.4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку №178).
Крім того, відповідно до п.7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з п.4 розділу ІІІ військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
З аналізу вищенаведених норм, випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2019 №184 про виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини, зазначено, що останній грошову компенсацію за неотримане майно під час проходження військової служби не отримував.
Разом з тим, у матеріалах адміністративної справи міститься запит ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 26.02.2020 року на отримання компенсації за неотримане речове майно та відповідь військової частини НОМЕР_1 у якій повідомлено позивача, що він не має права на отримання компенсації за неотримане речове майно, оскільки «відповідно до абз. 4 п. 1 розділу 3 наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 року № 306, під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років».
Щодо даних тверджень відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 7 п.4 Розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі Інструкція №232), затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (із внесеними змінами згідно з Наказом Міністерства оборони №306 від 10.06.2019 року особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється, зокрема, під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.
Оскільки, ОСОБА_1 був звільнений в запас у зв`язку з закінченням строку контракту, без права носіння військової форми одягу, він набув право на отримання виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
При цьому, згідно абз. 9 п.4 Розділу ІІІ Інструкції №232 особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.
Однак, як вбачається з довідки Тульчинського районного військового комісаріату від 12.03.2020 року № 29 ОСОБА_1 перебував на військовому обліку призовників у Тульчинському військовому комісаріаті та був відібраний з числа призовників кандидатом на військову службу за контрактом.
Таким чином, ОСОБА_1 не був прийнятий на військову службу за контрактом із запасу, відтак, вимога щодо наявності календарної вислуги більше ніж 5 років для отримання грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно до нього не застосовується.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, відповідачем жодними належними та допустимими докази не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане під час проходження військової служби речове майно.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , тел. НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , 08606, Код )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар