Справа № 420/263/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/263/20

Суддя першої інстанції: Тарасишина О.М.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 19.03.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000466/2 від 24.08.2019р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01145.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про коригування митної вартості є протиправним, оскільки митна вартість імпортованого транспортного засобу була визначена на підставі достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості, а відповідач, у свою чергу, безпідставно та протиправно відмовив позивачу у визначенні митної вартості за першим (основним) методом та визначив митну вартість товару за шостим (резервним) методом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2020р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2019р. уповноваженою особою ОСОБА_1 - ТОВ «ТЕК «Рас Логістик Південь» подано митну декларацію UA500650/2019/0439275 щодо здійснення митного оформлення легкового автомобілю з двигуном внутрішнього згорання «Honda», модель «Civic», ідентифікаційний № НОМЕР_1 , тип двигуна-бензиновий, з робочим об`ємом циліндрів 1799 см3, КТЗ має пошкодження аварійного та загального характеру: капот деформований, бампер передній, фара права, ліва накладка переднього бампера, права накладка переднього бампера, крило переднє праве деформоване, підкрилок переднього правого крила, бампер задній. Календарний рік виготовлення 2011р., модельний рік виготовлення 2012, вивантаження з контейнера ZCSU25711689, Торгівельна марка: «Honda», виробник: Honda of the UK manufacturing LTD Країна вирбник: GB. Митна вартість визначена у розмірі 1445 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом разом з вищезазначеною митною декларацією подано наступні документи: рахунок фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2854-0020 від 12.06.2019р.; коносамент (Bill of landing) №ZIMUHFA357826 від 01.07.2019р., домашній коносамент (House bill of landing) № від 02.07.2019р., навантажувальний документ (Bordereau) №22767 від 16.07.2019р., декларацію про походження товару (Declaration of origin) №974/B/19 від 03.08.2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №7438870 від 04.05.2018р., банківський платіжний документ від 14.06.2019р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.08.2019р.; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №974/B/19 від 03.08.2019р.; договір про надання послуг митного брокера від 10.07.2019р. № АА 048134; паспорт громадянина України; акт проведення фізичного огляду автомобілю від 03.08.2019р.; заяву про видачу посвідчення від 07.08.2019р.; картку ФО-ПП від 15.07.2000р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 02.08.2019р.; копію митної декларації країни відправлення 910715861 від 02.07.2019р.

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів відповідачем прийнято рішення №UA500000/2019/000466/2 від 24.08.2019р. про коригування митної вартості товарів, в якому митна вартість визначена за резервним методом. /а.с.23/

Відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01145 за результатами перевірки митної декларації та відповідних документів, відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000466/2 від 24.08.2019р. /а.с.24/

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову, виходячи з наступного.

Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі МК України) митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 названого Кодексу, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст. 57 МК України.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000466/2 від 24.08.2019р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/01145.

В даному випадку, з вищевказаних рішень вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження митної вартості товарів товариством надано митному органу наступні документи: рахунок фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2854-0020 від 12.06.2019р.; коносамент (Bill of landing) № ZIMUHFA357826 від 01.07.2019р., домашній коносамент (House bill of landing) № від 02.07.2019р., навантажувальний документ (Bordereau) №22767 від 16.07.2019р., декларацію про походження товару (Declaration of origin) №974/B/19 від 03.08.2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №7438870 від 04.05.2018р., банківський платіжний документ від 14.06.2019р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 05.08.2019р.; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №974/B/19 від 03.08.2019р.; договір про надання послуг митного брокера від 10.07.2019р. № АА 048134; паспорт громадянина України; акт проведення фізичного огляду автомобілю від 03.08.2019р.; заяву про видачу посвідчення від 07.08.2019р.; картку ФО-ПП від 15.07.2000р.; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 02.08.2019р.; копію митної декларації країни відправлення 910715861 від 02.07.2019р.

При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом встановлено наявність в поданих документах розбіжностей, а також відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари для здійснення митного оформлення товару позивача, а саме: відповідно до п.6 ч.10. ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

відповідно до ч.10. ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У поданому інвойсі зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса, тобто страхування є обов`язковим, а у довідці про транспортні витрати зазначено, що страхування не здійснювалось. Таким чином, подані документи суперечать один одному;

для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наказі МФУ від 24.05.2012р. №599 наведено перелік документів, які можуть підтверджувати дану складову митної вартості. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано. Також, відсутня інформація щодо перевезення внутрішньою територією країни відправлення;

у поданому висновку про вартість характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ, який є обов`язковим для здійснення експертизи відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту та Фонду Держмайна від 24.11.2013р. №142/5/2092. Проте, в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта. Зазначене вище свідчить про наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів.

Пунктами 6-7 ч.10 ст.58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та на страхування цих товарів.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом подано до митного органу транспортний документ № НОМЕР_2 та довідку ТОВ «ТЕК «РАС Логістик Південь» від 05.08.2019р. про вартість транспортування імпортованого позивачем транспортного засобу. /а.с.20/

Отже, на виконання вимог ч.2 ст.53, ч.10 ст.58 МК України, позивачем були надані документи про транспортування товару та підтвердження вартості такого транспортування.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, зокрема, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з довідки ТОВ «ТЕК «РАС Логістик Південь» від 05.08.2019р. страхування товару не здійснювалося, а тому позивач при митному оформленні імпортованого товару не міг подати страхові документи.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Аналіз графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів, що оскаржується свідчить про те, що відповідач не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, вона не містить інформації щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Крім того, Одеською митницею Держмитслужби не надано доказів на підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 Митного кодексу України, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, колегія суддів встановила, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішень митного органу про відмову у пропуску через митний кордон України транспортного засобу та коригування митної вартості.

Одеською митницею Держмитслужби, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не доведено, які відомості в наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення за резервним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростовано те, що надані позивачем митному органу документи не були достатніми для визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Враховуючи викладене, при розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.