Справа № 640/14647/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Київ № 640/14647/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії позивача по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивача, з урахуванням її заяви про перехід на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно не проведення перерахунку пенсії по інвалідності, відповідно до поданої нею заяви.

Ухвалою суду від 13.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14647/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що на підставі поданої позивачем заяви від 04.02.2019 їй було призначено пенсію за віком, розмір якої складає 2862,02 грн. Відповідачем зазначено, що за наслідками проведеного підрахунку розміру пенсії по інвалідності було встановлено, що розмір вказаного виду пенсії становить 2703, 02 грн. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії по інвалідності, оскільки розмір пенсії за віком, яку отримує позивач, більший ніж розмір пенсії по інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримувала пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.02.2019 позивачем подано заяву відповідачу про призначення/перерахунок її пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, яка у той же день зареєстрована відповідачем за № 1261 та вчинено дії з переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

11.04.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою, яка зареєстрована 17.04.2019 за № 45458, у якій просила заяву № 1261 не розглядати, оскільки зменшується коефіцієнт заробітної плати.

Листом від 06.05.2019 № 93518/02 на звернення ОСОБА_1 від 17.04.2019 відповідачем роз`яснено останній порядок переведення з одного виду пенсії на інший, який здійснюється на підставі відповідної заяви. Крім того, заявницю повідомлено про те, що розмір пенсії за віком, який підлягає їй сплаті щомісячно становить 2862,02 грн, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,17526. Вказаним листом також повідомлено заявницю про розмір її пенсії, як інваліда ІІ групи від загального захворювання, що складає 2703,02 грн та є меншим, ніж розмір пенсії, призначеної за віком.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії по інвалідності, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Водночас, положеннями частини другої та третьої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату відповідно до цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.5. Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Згідно пункту 4.1. Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.3. Порядку встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, обов`язковою умовою для реалізації особою права на переведення з одного виду пенсії на інший є подання такою особою заяви, у відповідності до вищенаведених положень чинного законодавства.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.02.2020 пенсію позивача, призначену по інвалідності, переведено на пенсію за віком.

Водночас, заяви саме за встановленою формою (додатком 3) позивач відповідачу не подавала, а подала заяву від 11.04.2019 (вхідний від 17.04.2019 № 45458), у якій просила не розглядати її заяву за № 1261, яка на момент подання такої заяви уже була розглянута відповідачем та прийнято рішення про переведення позивача на пенсію за віком.

Разом з тим, суд наголошує, що процедура переведення пенсії на інший вид не є тотожною поняттю проведення перерахунку пенсії.

Як вбачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.05.2019 № 93518/02, заявниці було роз`яснено процедуру переведення з одного виду пенсії на інший. Крім того, відповідачем було роз`яснено періоди, які враховуються для обчисленні пенсії, складові, що застосовуються для обрахунку та щомісячний розмір пенсії ОСОБА_1 - 2862,02 грн. Вказані обставини підтверджуються інформацією з протоколу призначення пенсії та її обрахунку, які містяться в копіях пенсійної справи позивача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, розмір її пенсії, як особи з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, становитиме 2703,02 грн, тобто, розмір пенсії по інвалідністю є меншим, ніж розмір пенсії за віком, призначений ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини справи та заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність позивачем порушеного права.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко