Справа № 160/9227/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9227/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 р. (суддя Маковська О.В.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Біодобрив «Тривко» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

в с т а н о в и В:

23.09.2019 р. ТОВ «Завод Біодобрив «Тривко» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, де просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача від 18.07.2019 р.: № , яким встановлене завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 2500 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 13 219 147,50 грн, де 10 575 318 грн за податковим зобов`язанням та 2 643 829,50 - за штрафними санкціями; № , яким встановлено завищення бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість в розмірі 427 182 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 106 795,50 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 6 750 грн, де 4500 грн за податковим зобов`язанням та 2250 грн за штрафними санкціями.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не доведена правомірність прийнятих рішень.

Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 р., відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не провів сукупний аналіз усі норм матеріального права, а надав оцінку, лише, окремим нормам матеріального права, та не здійснив аналіз встановлених актом перевірки порушень, що суттєво вплинуло на результати розгляду судової справи.

В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що видами діяльності позивача є: виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства; розведення інших тварин; виробництво добрив і азотних сполук (основний); оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; вантажний автомобільний транспорт; складське господарство; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 25.03.2019р. по 19.04.2019р. посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших плдатежів установлених законом за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р., за результатами чого 26.04.2019 р. складено акт №23939/04-36-14-04/31370953, де зафіксовані виявлені порушення вимог:

-п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України підприємством не правомірно занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 4 500,00 грн, в т.ч. за 2018 р. в сумі 4 500,00 грн;

- п.п. 14.1.202 п.п. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України неправомірно занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього на суму 10 575 318 грн, в т.ч. за липень 2018 р. в сумі 2 662 840 грн., за серпень 2018 р. в сумі 3 268 755 грн та за вересень 2018 р. в сумі 4 643 723 грн;

- не правомірно завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, яке підлягає бюджетному відшкодуванню всього на суму 427 182 горн, в т.ч. за вересень 2018 р. в сумі 407 628 грн та листопад 2018 р. в сумі 19 554 грн;

- не правомірно завищено суму від`ємного значення, що зараховуєься до складу податкового кредиту наступного звітного періоду всього на суму 2 500 грн, в т. ч. за грудень 2018 р. в сумі 2500 грн.

Як вбачається з акту перевірки, висновки контролюючого органу обгрунтовані нереальністю господарських операцій позивача з ТОВ «Ін - том» по придбанню скрапленого газу на загальну суму 66 000 000 грн та ТОВ «Факторінг Груп» по придбанню вуглеводного скрапленого газу, у яких відсутні основні засоби, залишки ТМЦ та трудові ресурси, та дані контрагенти задіяні в розслідуванні кримінальних проваджень.

Крім того, судом встановлено, що за висновками перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 18.07.2019 р.: № , яким встановлено завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 2500 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 13 219 147,50 грн, де 10 575 318 грн за податковим зобов`язанням та 2 643 829,50 - за штрафними санкціями; № , яким встановлено завищення бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість в розмірі 427 182 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 106 795,50 грн; № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 6 750 грн, де 4500 грн за податковим зобов`язанням та 2250 грн за штрафними санкціями.

Також перевіркою встановлено, що у періоді, що підлягав перевірці для здійснення господарської діяльності позивачем укладено договори:

№ 000000127//1 від 16.07.2018 р. з ТОВ «Ін-том», як продавцем, де 1.1.продавець зобов`язався передати у власність позивача, як покупця, товар, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його на умовах Договору. 3.1. Транспортування товару здійснюється за рахунок «Покупця» та 3.6. «Продавець гарантує належну якість Товару, постачальник разом з товаром передає покупцю документи, які мать відношення до товару і підтверджують його якість. 1.2.Найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару зазначається у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною Договору, та на виконання умов договору ТОВ «Ін - том» 16.07.2018 р. на загальну кількість , 06.08.2018 р., 03.09.2018 р., 10.09.2018 р., 14.09.2018 р., та 27.09.2018 р. виписано на адресу ТОВ «Завод Біодобрив «Тривко» видаткові накладні, що надані до перевірки, де вказано номенклатуру товару - газ вуглеводний скраплений;

Договір зберігання № 1293 від 16.07.2018 р., за умовами якого ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», як поклажодавець, зобов`язався передати ТОВ «Факторінг Груп», як зберігачу, а зберігач зобов`язався прийняти на відповідальне зберігання та повернути поклажодавцеві у схоронності паливо - мастильні матеріали, приймання - передача товару на зберігання здійснюється на підставі актів приймання - передачі товарів, право власності на товар до зберігача не переходить. Відповідно додаткової угоди №1 від 16.07.208 р. до договору зберігання № 1293 від 16.07.208 р. прийом - передача на відповідальне зберігання Товару Зберігачу відбувається за адресою Київська обл., смт. Переяславське, вул. Шевченко,1-Б. Виконання договору зберігання підверджене актами прийому - передачі товару на відповідальне зберігання від 16.07.2018 р. на 1 182 088 т., від 06.08.208 р. на 1 488,199 т., від 03.09.2018 р. на 294 118 т., від 10.09.2018 р. на 245 097 т., від 14.09.2018 р. на 245 098 т., від 27.09.208 р. на 238 096 т.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ «Ін - том» належним чином зареєструвало податкові накладні у ЄРПН.

Таким чином, судом встановлено, що договори, укладені позивачем з його контрагентами, спрямовані на отримання прибутку, здійснені господарські операції відповідають діловій меті позивача та є реальними, а надані до перевірки первинні документи підтверджують виконання вказаних договорів, в зв`язку з чим відбувся рух активів.

Також з матеріалів справи слідує, що надані позивачем до перевірки первинні бухгалтерські документи станом на час здійснення господарських операцій, що підтверджують їх виконання, підписані директором підприємства ОСОБА_2 і його повноваження підтверджені відомостями з ЄДРПОУ, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що посилання відповідача на свідчення допитаної в рамках кримінального провадження ОСОБА_1 не стосуються діяльності позивача в перевіряємий період.

Як вбачається з акту перевірки, в наданих до перевірки видаткових накладних відсутні обов`язкові реквізити, які необхідні на первинних документах, а саме: місце складання, відсутня посада та прізвище посадових осіб позивача, довіреності на отримання товару, тощо, не надано жодного документу на підтвердження якості товару чи сертифікату відповідності заводу - виробника, а також відсутня інформація щодо транспортування скрапленого газу, а саме, в яких цистернах або в який спосіб придбано скраплений газ та перевезено зі складу контрагента.

Однак, суд не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки, скраплений газ позивачем не перевозився, а перебував на зберіганні в контрагента, що ж стосується формальних недоліків в первинних документах, а також недоліків, зумовлених дефектами правового статусу особи, що їх видала, то такі недоліки повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи і судом встановлено, що надані до перевірки первинні бухгалтерські документи, дійсно, в сукупності підтверджують здійснення господарських операцій і відсутність деяких реквізитів в наданих документах та ненадання сертифікатів, що не є первинними бухгалтерськими документами, не може свідчити про нереальність господарських операцій.

Крім того, перевіркою встановлено, що основний вид діяльності ТОВ «Ін - том» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, відповідно до наданих до перевірки первинних документів реалізувало на адресу ТОВ «Завод Біодобрив «Тривко» 3 692,696 т вуглеводного скрапленого газу.

Згідно аналізу ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період ТОВ «Ін-том» придбало у ТОВ «Факторинг Груп» 45 571,5 т. вуглеводного скрапленого газу та в ході аналізу податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН встановлено, що ТОВ «Ін - том» задекларувало операції з реалізації 46 230,2 т. вуглеводного скрапленого газу на більше ніж 40 покупців на загальну суму ПДВ 643,9 млн.грн.

Також перевіркою, встановлено, що в ході відпрацювання ТОВ «Факторінг Груп» виявлена відсутність підприємства та його посадових осіб за податковою адресою та визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не проведено перевірок контрагентів позивача ТОВ «Ін-том» та ТОВ «Факторінг Груп», дані контрагенти на час здійснення господарських операцій були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, та не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Щодо відсутності достатнього трудового ресурсу, відсутності основних фондів, в т.ч. виробничих та складських активів у контрагентів, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження зазначених фактів, контролюючим органом не проведено зустрічних перевірок контрагентів та не перевірено їх первинно - бухгалтерські документи, наявність договорів оренди щодо основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів, а також наявність цивільно - правових угод з іншими суб`єктами господарювання, в зв`язку з чим встановлено, що висновки відповідачем зроблені на припущеннях, не доведених належними доказами.

Крім того, відповідач, посилаючись на кримінальні провадження, не надав суду вироків, що підтверджували б нереальність господарських операцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи повністю підтверджена реальність здійснення господарських операцій з його контрагентами і відповідачем не доведено, що під час укладання договорів та здійснення господарських операцій позивач міг знати про можливі порушення вказаними контрагентами податкового законодавства.

Крім того, перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2018 р. кредиторська заборгованість відсутня та відбулося створення ТОВ «Індаріс».

Статтею 98 ПК України передбачено, що « 98.1.4. виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується;».

Згідно статті 196 ПК України « 196.1. Не є об`єктом оподаткування операції з:…196.1.7. реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб». Здійснення таких неоподатковуваних операцій не потребує від платника ні нарахування зобов`язань ПДВ відповідно п, 198.5 ПК України, ні пропорційного розділу ПДВ згідно статті 199 ПК України.

Таким чином, враховуючи безпідставність висновків відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Ін - том» та ТОВ «Факторінг Груп» ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» правомірно передано активи у вигляді скрапленого вуглеводного газу ТОВ «Індаріс».

Статтею 90 КАС України передбачено, що « 1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності».

Крім того, статтею 242 КАС України передбачено, що « 1. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи».

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів, що підтверджували б факт вчинення правочинів позивачем з контрагентами ТОВ «Ін - том» та ТОВ «Факторінг Груп», що не відповідали б дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не доведено правомірність своїх рішень щодо висновку у відносинах між позивачем та його контрагентами, оскільки висновок відповідача грунтується на припущеннях.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення права на податковий кредит є факт реального здійснення господарських операцій та оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Як вбачається з акту перевірки, взаємовідносини позивача з контрагентами ТОВ «Ін - том» та ТОВ «Факторінг Груп» здійснювалися на підставі договорів і повністю відповідали основному виду діяльності позивача, та виконання договорів підтверджено наданими до перевірки первинними документами.

Таким чином, судом встановлено, що надані під час перевірки первинні документи, підтверджують факт реального здійснення господарських операцій.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані, лише, про фактично здійснені господарські операції.

Крім того, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18).

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Також суд зазначає, що згідно висновку судово - економічної експертизи № 231 у кримінальному провадженні № 0001262 від 31.03.2020 р. «висновки ГУ ДФС у Дніпропетровській області за актом перевірки № 23939/04-36/4-04/31370953 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Завод Біодобрив «Тривко» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів установлених законом за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р.» документально не підтверджуються в частині:

1.1.заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 10 575 318 грн, в т.ч. за липень 2018 р. в сумі 2 662 840 грн, серпень 2018 р. в сумі 3 268 755 грн, вересень 20128 р. в сумі 4 643 723 грн;

1.2. завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, яке підлягає бюджетному відшкодуванню в сумі 427 182 грн, в т.ч. за вересень 2018 р. - 407 628 грн та за листопад 2018 р. - 19 554 грн.

Статтею 72 КАС України передбачено, що «1. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;…».

А відповідно статті 77 КАС України « 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС України, не доведено правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 315,316, 321,322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова