Справа № 560/4072/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 560/4072/19
Головуючий у І інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Франовська К.С.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика Артура Беніаміновича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів про визнання протиправними дій щодо відмови йому в продовженні строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності лавки-автопричепу площею 8,0 м.кв, розташованої за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру в районі транспортної зупинки "Сілістра" та зобов`язання Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів продовжити строк дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено.

Додатковим рішенням від 11 лютого 2020 року стягнуто на користь ОСОБА_1 15 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради

За результатами апеляційного розгляду справи, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року апеляційні скарги Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради залишені без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

26 червня 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика А.Б. про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів 13 125 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради 13 липня 2020 року подало до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши критерій реальності та розумності адвокатських витрат з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була така сума обгрунтованою.

За приписами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1, п.п. 1, 3 частини 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертиз.

Згідно з частиною 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до пункту 1 частини 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Компенсація витрат на правову допомогу може бути проведена тільки у тих випадках, якщо вона полягала в участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді - в межах судового розгляду справи.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо пов`язаності витрат з розглядом справи та пропорційності розміру наданих послуг, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представником позивача, адвокатом Бейликом А.В. 22.06.2020 року, до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції заявлено про розподіл судових витрат у справі та подання доказів на підтвердження витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення апеляційним судом.

25 травня 2020 року представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано :

- ордер адвоката та посвідчена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Бейлика А.Б. ;

- договір від 10 січня 2020 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Бейликом А.Б. (т.1, а.с.86);

- засвідчену копія Додаткової угоди №1 від 28.08.2019 року (т.1, а.с.89);

- засвідчену копію Додатку №2 від 12.08.2019 року;

- засвідчену копію акту №1 від 31.01.2020 року;

- оригінал додатку №1 звіту про витрачений час на надання правничої допомоги до Акту №1;

- оригінал рахунку-фактури від 31.01.2020 року.

26 червня 2020 року судом апеляційної інстанції зареєстровано заяву позивача про ухвалення додаткової постанови, до якої долучено :

- засвідчену копію Договору про надання правничої допомоги від 10.01.2017 року;

- засвідчену копію додаткової угоди №1 від 28.08.2019 до договору від 10.01.2017 року (т.2, а.с.14-15);

- засвідчену копію додатку №3 від 02.03.2020 року до договору від 10.01.2017 року (т.2, а.с.16-17);

- засвідчену копію акту №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги від 10.01.2017 року та додатку №3 від 02.03.2020 року (т.2, а.с.18);

- оригінал додатку №1 звіту про витрачений час на надання правничої допомоги до Акту №1:

- аналіз апеляційної скарги з додатками (затрата часу 30 хв., вартість 750 грн.);

-надання консультації та ознайомлення Клієнта із отриманою апеляційною скаргою, узгодження кінцевої правової позиції по апеляційному розгляду та надання доручення на підготовку відзиву на апеляційну скаргу (затрата часу 15 хв., вартість 375 грн.);

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу на основне рішення (затрата часу 3 год., вартість 4500 грн.);

- підготовка заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (затрата часу 15 хв., вартість 375 грн.);

- аналіз апеляційної скарги з додатками на додаткове рішення суду (затрата часу 45 хв., вартість 1125 грн.);

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення (затрата часу 2 год., вартість 3000 грн.);

-підготовка клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантином (затрата часу 15 хв. вартість 375 грн.);

- представництво інтересів в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, розгляд справи відкладено через технічну неможливість провести відеоконференцію (затрата часу 15 хв., вартість 375 грн.);

- представництво інтересів в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (затрата часу 1 год, вартість 1500 грн.);

- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення та включення до судових витрат позивача витрати на професійну правничу допомогу (затрата часу 30 хв., вартість 750грн.).

Всього витрат 13 125 грн.

Доказів оплати зазначеної суми витрат представником позивача не надано.

Положеннями ст. 134 КАС України передбачено можливість стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які будуть понесені позивачем у майбутньому, а тому відсутність доказів їх сплати не може бути перешкодою для присудження їх з відповідача.

За змістом Додатку №3від 02.03.2020 до Договору про надання правничої допомоги від 10.01.2017 Сторони погодили , що адвокат Бейлик А.В. бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах Замовника здійснити комплекс дій щодо представництва інтересів Замовника в Сьомому апеляційному адміністративному суді по справі №560/4072/19 за апеляційними скаргами Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради. Сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції становить 1500 грн. за одну годину роботи адвоката. Сторони також погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується не пізніше, ніж через 90 днів з дня укладення акту приймання-передачі правової допомоги. (т.2 а.а.36)

Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги Сторони склали 25 червня 2020 року(а.с.37 т.2).

Отже строк оплати гонорару для замовника, позивача у справі, спливає 23 вересня 2020 року.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, а також зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є типовим та не потребує глибокого правового аналізу та дослідження, а відтак і часових затрат.

По даній категорії справ є стала судова практика, а тому адвокату, який надавав правову допомогу позивачу не потрібно вивчати додаткові джерела права, оскільки він не міг бути необізнаним у законодавстві, яким регулюється спір у даній справі, у зв`язку з чим підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Вивчення та правовий аналіз матеріалів у типовій справі для професійного досвідченого адвоката, наслідками чого є більш технічний підхід (викладення фактичних обставин справи та посилання на відповідні норми, з чого фактично і складається наявні в матеріалах справи відзиви на апеляційні скарги, без проведення складного та глибокого правового аналізу у їх відповідному взаємозв`язку та, як наслідок, відповідні висновки), не вимагали за висновком суду великого обсягу аналітичної роботи та затрат часу (всього 5 годин), з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.

Щодо відшкодування вартості витрат на професійну правничу допомогу за надані послуги отримання копій процесуальних документів, попередньої консультації щодо надання доручення на підготовку відзиву, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що укладення договору про надання правничої допомоги, довіреності, послуги із забезпечення відправки та отримання процесуальних документів за своєю суттю та спрямуванням не є професійною правничою допомогою адвоката та не охоплюється його професійною діяльністю.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами немайнового характеру, які заявлені у позовній заяві.

Враховуючи викладене у сукупності, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає, що розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 5000 грн. за всіма визначеними у акті прийому-передачі виконаних робіт складовими професійних правничих послуг.

При цьому, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика Артура Беніаміновича задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів м.Хмельницький, вул. Подільська 10/1, (ЄДРПОУ - 26381710) на відшкодування судових витрат 5000 (п`ять тисяч ) грн.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.