Справа № 583/2629/20
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/2629/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області першого батальйону другої роти Касьян Олександри Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

21.07.2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.07.2020 року відносно нього інспектором першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2852093 за ч. 2 ст. 122 КУпАП в тім, що 20.07.2020 року о 18 год. 04 хв. по вул. Дачна, 2, в с. Климентове, Охтирського району, Сумської області, керував автомобілем PEUGEOT 308, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху.

Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рухаючись по автодорозі в с. Климентове, Охтирського району, Сумської області, в колоні автомобілів в напрямку руху м. Охтирка - м. Суми, він проїхав пост патрульної поліції перед мостом. Впевнившись в тому, що встановлений справа світлофор показує зелене світло, позивач продовжив рух транспортного засобу. При цьому позивач вказує на те, що жодних попереджувальних миготливих знаків світлофор не показував, та взагалі не має такого світлового сигналу, як жовтий в напрямку руху транспортного засобу. За мостом його наздогнав та зупинив на автомобілі патрульної поліції інспектор, після чого інспектор не представившись висунула йому претензії про те, що він, нібито, здійснив проїзд на червоне світло.

Позивач зазначає, що правопорушення не вчиняв, жодних доказів, які б підтверджували факт скоєння правопорушення йому не надано інспектором. У постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2852093 інспектором зазначено, що додається відеозапис, який позивачу наданий не був, яким саме пристроєм здійснювалася відеофіксація при складанні вказаної постанови йому також не відомо.

Посилаючись на те, що відповідачем грубо порушено право позивача на захист, не враховано його пояснень при розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу та взагалі не надано можливості їх надати, позивач просить скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області першого батальйону другої роти Касьян О.С., винесену 20.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч.2 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2852093, провадження в справі закрити.

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та з призначенням судового засідання на 27.07.2020 року. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується в строк не пізніше 24.07.2020 року.

Відповідачу вручено копію ухвали Охтирського міськрайсуду від 22 липня 2020 року про відкриття провадження в справі з доданими матеріалами 23.07.2020 року, про що в справі маються підтверджуючі документи (а.с. 17). 27.07.2020 року на електронну адресу суду відповідач надіслала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 30.07.2020 року в межах строків, визначених у ст.286 КАС України, хоч розгляд справи проводиться без виклику сторін.

29.07.2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому проти позову заперечує та зазначає, що 20.07.2020 року згідно з розстановкою сил та засобів роти № 2 батальйону Управлінні патрульної поліції в Сумській області вона несла службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області.

Під час несення служби у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, 20.07.2020 року близько 18 год. 04 хв. в с. Климентове, Охтирського району, Сумської області по вул. Дачній поблизу будинку № 2, було виявлено транспортний засіб Peugeot 308, номерний знак НОМЕР_1 , водій керуючи транспортним засобом проїхав міст через річку Ворскла на заборонений червоний сигнал світлофора, правопорушення зафіксоване на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Після зупинки транспортного засобу вона відрекомендувалась, пояснила суть правопорушення, попросила надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Вона пояснила позивачу, що він порушив вимоги п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проїхав регульований міст через р. Ворскла на заборонений червоний сигнал світлофора, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вона роз`яснила позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомила, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, нею винесено постанову ЕАМ № 2852093 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вона оголосила постанову та вручила її копію позивачу.

Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності нею враховано відеозапис правопорушення та усні пояснення позивача у даній справі.

Твердження позивача про те, що його працівники патрульної поліції не забезпечили правовою допомогою, на думку відповідача, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. В ст. 268 КУпАП прямо передбачено, що особа, яка притягається до адміністративноївідповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи задорученням юридичної особи, але не передбачено того, щоб працівники поліції забезпечували особу, яка притягається до адміністративноївідповідальності юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузіправа, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чиза дорученням юридичної особи.

Факт правопорушення, на думку відповідачки, підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень та відеозаписом вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованого на нагрудний відеореєстратор.

А відеозапис правопорушення, у свою чергу, на думку відповідачки, є належним, допустимим та достатнім доказом, оскільки отриманий з дотриманням закону, містить інформацію щодо предмету доказування та дає змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

З відеозапису наявного в матеріалах справи чітко видно, що позивачунею роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи нею були враховані усніпояснення позивача по даній справі. Також вважає, що постанова про адміністративне правопорушення ЕАМ № 2852093 від 20.07.2020 року за формою відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача (а. с. 27-41).

В додатку до відзиву вказано, що додається відеозапис, однак, на електронну адресу суду він не надійшов, у зв`язку з чим у слуханні справи оголошена перерва до 03.08.2020 року.

31.07.2020 року від відповідача надійшов відзив з доданими матеріалами аналогічного змісту за 29.07.2020 року, а також додано відеозапис та копії сертифікатів дослідження конструкції.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач не надала.

Оскільки, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому у відповідності до положень ст. ст. 4, 257, 260, 262 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно із ст. 10 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито, крім випадків, визначених цим Кодексом, в розумінні ст.ст. 4, 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В розумінні ст.262 КАС України суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Встановлено, що інспектором першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян О.С. 20.07.2020 року винесено постанову серії ЕАМ № 2852093 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Інспектором поліції в постанові зазначається, що ОСОБА_1 20.07.2020 року о 18 год. 04 хв. по вул. Дачна, 2, в с. Климентове, Охтирського району, Сумської області, керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а. с. 3).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до пункту 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення - а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з пунктом 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехрестя, зупинок транспортних засобів загального користування, проїздів на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих при ладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рух (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Посилання відповідача у відзиві на доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суд вважає достатньо необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано до суду належних, допустимих, переконливих доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, що дає суду підстави стверджувати, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом ретельно досліджено та перевірено наданий відповідачем відеозапис до відзиву, однак вказаним відеозаписом не підтверджується факт скоєння правопорушення позивачем, хоч чітко вбачається, що при цьому ОСОБА_1 інспектору поліції повідомив, що проїзд здійснив на зелене світло світлофору, проте ці пояснення не були взяті інспектором до уваги та позивачу не було представлено інспектором доказів про скоєння правопорушення при винесенні постанови.

Суд також зазначає, що винесена інспектором постанова про накладення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам закону, зокрема положенням ст. 280 КУпАП, так як в самій постанові вказано, що нібито ОСОБА_1 20.07.2020 року о 18 год.04 хв. в с. Климентове вул. Дачна, 2, керуючи транспортним засобом здійснив проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору. Проте у відзиві на позов інспектор вказує, що водій керуючи транспортним засобом проїхав через міст річки Ворскла нібито на заборонений червоний сигнал світлофору.

На думку суду, винесена інспектором постанова не містить чіткої інформації про місце вчинення правопорушення, оскільки не вказано точне місце скоєння правопорушення, не вказано район, область, напрямок руху транспортного засобу чи інші конкретні дані про місце скоєння, а також не надано належних доказів у підтвердження обставин, викладених у постанові, що саме дійсно водій, керуючи автомобілем, не виконав вимогу п. 8.7.3.е ПДР, хоч судом вжито всіх необхідних заходів та відповідачу була надана така можливість, відповідач використав своє право, надав відзив та додані матеріали, однак вони не підтверджують викладені інспектором у постанові обставини.

Однак, суд зазначає, що в самій постанові в порушення вимог ст. 280 КУпАП не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Зі змісту постанови вбачається, що до постанови додається відео, проте відомості про технічний засіб відсутні.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17.

Аналіз вищевикладених норм дає суду підстави стверджувати, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, окрім опису обставин, установлених під час розгляду справи, повинно бути зазначено дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, а також потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Між тим як встановлено судом, у оскаржуваній постанові відсутні докази, що свідчать про вчинення позивачем 20.07.2020 року порушення вимог п. 8.7.3.е ПДР відповідно до положень статті 251 КУпАП, а також відсутні конкретні відомості про точне місце вчинення правопорушення, оскільки в постанові не вказано напрямку руху транспортного засобу, а зазначено вул. Дачна, 2 с. Климентове, хоч у відзиві вказує відповідач про проїзд водієм мосту річки Ворскла, хоч також не вказано напрямок руху, що викликає у суду сумніви та дає підстави стверджувати про невідповідність постанови вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, так як не вказано конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення. А з дослідженого судом відеозапису, який надала відповідач у справу взагалі не встановлено наявність світлофору та наявність поблизу будинків з відповідною номерацією. Цим самим позбавлено позивача можливості підготуватися таскористатися своїми правами на захист, яка є складовою права на справедливий суд, визначеного ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

До того ж, як вже зазначалося, відповідачем при розгляді справи про адміністративні правопорушення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем проступку.

Суд зазначає, що правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків, показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, тощо) відповідачем не надано до суду, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст.122 КУпАП.

Дослідивши наданий відповідачем до відзиву відеозапис, суд зазначає, що відеозапису події відповідачем суду не надано, хоч судом була надана відповідачу така можливість в розумінні ст. 9 КАС України, а відеозапис процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення, який ретельно досліджено судом, свідчить про те, що позивач заперечував факт скоєння правопорушення, стверджував про те, що порушення не скоював, так як рухався на дозволений сигнал світлофору, зелене світло. Наведені обставини відповідачем не спростовані в установленому законом порядку.

Факт вчинення порушення Правил дорожнього руху України позивач не визнає, про що зазначає в позові, про це також зазначав при винесенні інспектором відносно нього постанови.

Відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому притягнення його до відповідальності є необґрунтованим та протиправним.

Також, суд зазначає, що наданий відповідачем відеозапис, який крім того, що не містить точних відомостей про вчинене правопорушення, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення ще й тому, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року № 524/5536/17.

Відповідач у відзиві вказує про те, що правопорушення зафіксоване на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR, однак такі доводи відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги з вищевикладених підстав, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис (а.с. 9).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення ЕАМ № 2852093 від 20.07.2020 року винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки, як зазначалося судом вище, відсутні належні і допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, а також постанова інспектора поліції не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП з вищевикладених підстав.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в позові, заслуговують на увагу, його право порушено та підлягає захисту.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними в позові, в тому числі і про те, що порушено його право на захист. Так, дійсно постанова не містить відомостей конкретного місця вчинення правопорушення та даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, якщо такий здійснювався, а отже позивач позбавлений був можливості скористатися захистом, надати пояснення щодо конкретного висунутого проти нього правопорушення. Тому в цій частині доводи відповідача, викладені у відзиві щодо можливості скористатися правовою допомогою адвоката, судом не приймаються до уваги, оскільки вони є помилковими з вищевикладених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі Малофєєва проти Росії, в якому суд встановив, серед іншого порушення ст.6 ч.3 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення (проведення несанкціонованого пікету), у зв`язку з цим заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, тому вона була позбавлена належної підготовки до захисту.

Не заслуговують на увагу доводи, викладені відповідачем у відзиві на позов, які не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи. На думку суду, в розумінні ст.77 КАС України відповідач не надав суду належних доказів та не обґрунтував правомірність свого рішення і не спростував в установленому законом порядку висновків суду.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявна у справі постанова, не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що у постанові серії ЕАМ № 2852093 від 20.07.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, однак відсутні докази, що свідчать про вчинення позивачем 20.07.2020 року порушення вимог п. 8.7.3.е ПДР, відповідно до положень статті 251 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність підстав для її скасування, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, балансу інтересів сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, оскільки відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови серіяЕАМ № 2852093 від 20.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 251,258, 280, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 2-12, 72-77, 90, 229, 242-246, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області Касьян Олександри Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2852093 від 20 липня 2020 року інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області 1 батальйону 2 роти Касьян Олександри Сергіївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Т.О. Ярошенко