Справа № 380/681/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/681/20 пров. № А/857/5490/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Мельничук Ю.І.;

від відповідача - Васько І.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її виконавчого комітету на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2020р. в адміністративній справі за позовом Першого заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської обл. до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її виконавчого комітету про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Костецький Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 19.03.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 19.03.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

02.01.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) Перший заступник керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету в частині невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного та місцевого значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, зокрема: Костел св. Миколи (мур . ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461 , об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці ( мур .), 1546р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району , вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою № 442 від 06.09.1979р.), та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації /ОДА/ про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язати Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, зокрема: Костел св. Миколи (мур . ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461 , об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці ( мур .), 1546р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою № 442 від 06.09.1979р.), та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (а.с.3-13).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету щодо невиконання вимог чинного законодавства України в частині виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного та місцевого значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради: Костел св.Миколи (мур.), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці ( мур .), 1546р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району , вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою № 442 від 06.09.1979р.), та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язано Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, зокрема: Костел св. Миколи (мур . ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461 , об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці ( мур .), 1546р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул .Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою № 442 від 06.09.1979р.), та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (а.с.106-109).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету, яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить у поданій апеляційній скарзі скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.114-116).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність у розглядуваних правовідносинах протиправної бездіяльності відповідача та порушень інтересів держави у даному спорі, оскільки оформлення облікової документації на пам`ятки архітектури національного значення для внесення в Реєстр в даному випадку не вимагається, через що судом помилково не застосовані приписи п.3 Розділу І Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затв. наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013р.

Об`єкти культурної спадщини національного значення, яких торкається розглядуваний спір, взяті на державний облік до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини». Дані обставини підтверджуються відповіддю на запит прокурора та додатками, які надані Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА № 16-2445/0/2-19 від 15.11.2019p.

Відтак, вищезазначені об`єкти культурної спадщини національного значення підлягають включенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток архітектури без облікової документації, оскільки вони взяті на державний облік відповідно до законодавства, що діяло д набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку. що облікову документацію в даному випадку потрібно розробляти, безпідставно поклав цей обов`язок на відповідача, при цьому не врахував приписи п.2 Розділу 1, п.10 Розділу 2 Порядку обліку об`єктів культурне спадщини, затв. наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013р.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що спірне подання відповідача не створює будь-яких юридичних наслідків, адже про такі об`єкти, які підлягають внесенню в Реєстр, Львівській ОДА відомо, що вбачається з переліку пам`яток національного значення, який був наданий Львівською ОДА на запит прокуратури. Крім того, додатково Бібрська міська рада звернулася на адресу Львівської ОДА з пропозицією про внесення пам`яток національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Вважає, що саме Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА повинен бути належним відповідачем у даній справі.

Також суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, прийняв рішення з порушенням вимог ч.ч.1, 4, 5 ст.53 КАС України та абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Позивачем Першим заступником керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.143-150).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 06.11.2019р. Золочівською місцевою прокуратурою направлено запити, зокрема, директору Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА, голові Бібрської міської ради щодо надання інформації про кількість та перелік пам`яток національного та місцевого значення, розташованих на території Бібрської ОТГ, про звернення Бібрської міської ради (з моменту створення ОТГ) в Перемишлянську районну державну адміністрацію /РДА/ або Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА щодо занесення пам`яток архітектури до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (а.с.16-23).

Листом № 16-2445/0/2-19 від 15.11.2019р. Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА повідомлено Золочівську місцеву прокуратуру про те, що впродовж 2019 року звернень з приводу занесення пам`яток архітектури до Державного реєстру нерухомих пам`яток України від органів місцевого самоврядування Перемишлянського району, в тому числі Бібрської міської ради, не надходило (а.с.24).

Згідно з листом Бібрської міської ради № 02-13/1336 від 12.11.2019р. повідомлено Золочівську місцеву прокуратуру про те, що з моменту створення ОТГ Бібрська міська рада не зверталась у Перемишлянську РДА, Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА з приводу занесення пам`яток архітектури до Державного реєстру пам`яток. Після утворення об`єднаної громади своїм рішенням № 599 від 05.03.2019р. Перемишлянська районна рада передала, а своїм рішенням № 166 від 20.03.2019р. Бібрська міська рада прийняла заклади та установи освіти, культури і охорони здоров`я, шо були у власності Перемишлянської районної ради, частина з яких є у переліку об`єктів культурної спадщини. Бібрська міська рада розпочинає підготовку документів на оформлення права власності на передані об`єкти (а.с.26).

Відповідно до листа Бібрської міської ради № 02-13 від 03.12.2019р. до переліку пам`яток культури національного значення на території Бібрської міської ради належать:

Костел св.Миколая, розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2;

Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя, розташована в с.Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77;

Церква Воскресіння Господнього, розташована в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20;

Замок, розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114;

Костел Успіння Богородиці, розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112;

Оборонна башта (руїни), грот, розташована в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (а.с.85).

Окрім цього, 08.01.2019р. ліквідовано Великоглібовицьку, Ланівську, Стрілківську, Романівську та Свірзьку сільські ради шляхом приєднання до Бібрської міської ради, яка і стала їхнім правонаступником як орган місцевого самоврядування новоствореної Бібрської міської об`єднаної територіальної громади (п.п.1, 3 Рішення Бібрської міської ради № 1252 від 27.07.2018р.; п.1-10 Рішення Бібрської міської ради № 11 від 08.01.2019р).

Моніторингом Державного реєстру нерухомих пам`яток України місцевою прокуратурою встановлено, що в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України немає жодної пам`ятки культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що звернення прокурора з розглядуваним позовом зумовлено відсутністю органу, уповноваженого на звернення до суду з відповідним позовом до органу місцевого самоврядування, та необхідністю врегулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до діючого законодавства занесенню об`єкта культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить і виконавчий комітет Бібрської міської ради, та до повноважень якого віднесено виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини місцевого значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради та подання пропозицій Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Невиконання Бібрською міською радою в особі її Виконавчого комітету обов`язку щодо виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного та місцевого значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради та обов`язку щодо подання органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, свідчить про бездіяльність відповідача, яку слід визнати протиправною.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не у повній мірі відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, з наступних причин.

Із змісту заявленого позову слідує, що його предметом є оскарження прокурором бездіяльності Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету, яка полягає у невиконанні вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради (згідно конкретного переліку), та неподання пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

В частині звернення прокурора із розглядуваним позовом колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст.23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019р. у справі № 815/724/15.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France), заява № 61517/00, пункт 27).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку думку: сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.4 ч.2 ст.129 Конституції України).

Так, згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що ст.53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Разом з тим, незгода суду з наведеним в адміністративному позові на виконання частини четвертої ст.53 КАС України обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду.

У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що захисту полягають інтереси держави у сфері охорони культурної спадщини шляхом подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, які порушено протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

На думку апеляційного суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави», у зв`язку з наступним.

Приписами п.10 «б» ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту.

Відповідно до абз.6 ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Частиною 2 ст.3 цього Закону визначено, що до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Згідно з ч.2 ст.6 наведеного Закону до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць.

Відтак, обов`язок органів місцевого самоврядування в особі її виконавчих органів полягає у забезпеченні, у межах визначених законом повноважень, належної охорони культурної спадщини.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що у даній справі подання прокурором адміністративного позову мало на меті захист «інтересів держави».

Стосовно наявності підстав, визначених ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва інтересів держави у суді у справі, що розглядається, колегія суддів зазначає, що на Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської обл. в особі її виконавчого комітету як орган місцевого самоврядування покладено повноваження щодо подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України тощо.

В адміністративному позові прокурор стверджує, що Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської обл. в особі її виконавчого комітету не виконала, покладені на неї повноваження щодо подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, чим порушила інтереси держави у сфері охорони культурної спадщини. При цьому, прокурор в позовній заяві зазначив, що підставою для захисту інтересів держави у суді є відсутність органу, до компетенції якого належить здійснення нагляду (контролю) за діяльністю органу місцевого самоврядування (тобто, має право на звернення з відповідним позовом до органу місцевого самоврядування).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.

Таким чином, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.

При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як охорона культурної спадщини, оскільки відповідно до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Колегія суддів вважає, що такий підхід відповідає положенням ст.ст.5, 7 Конституції України, згідно з якими носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

За приписами ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

З огляду на те, що прокурором в адміністративному позові вказано, які саме інтереси держави порушено протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та враховуючи, що відсутній орган, до компетенції якого належить здійснення нагляду за діяльністю органів місцевого самоврядування, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність підстав для захисту інтересів держави у суді.

Стосовно заявлених позовних вимог колегія суддів виходить з наступного.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Зокрема, відповідно до ст.1 цього Закону:

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Частиною 2 ст.6 вказаного Закону передбачено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить:

1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території;

2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України;

3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць;

4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони;

5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження;

6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини;

7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини;

8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт;

9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них;

10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління;

11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону;

12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій;

13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади;

14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері;

15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини;

16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади;

17) погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України;

18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території;

19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини;

20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт;

21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону;

22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.13 вказаного Закону об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.14 наведеного Закону об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону (п.3 розділу Х «Прикінцеві положення» вказаного Закону).

Порядок визначення категорій пам`яток регламентовано постановою КМ України № 452 від 22.05.2019р.

Згідно з п.3 цього Порядку об`єкти культурної спадщини, які пропонуються для внесення до Реєстру за категорією національного значення, повинні зберегти свою автентичність (пам`ятка повинна значною мірою зберегти свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні культурні нашарування) та мати одну або більше з таких ознак:

мали значний вплив на розвиток культури країни;

безпосередньо пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю людей, які зробили значний внесок у розвиток національної культури;

репрезентують шедевр творчого генія, є етапними творами видатних архітекторів чи інших митців;

є витворами зниклої цивілізації чи мистецького стилю.

Попередню оцінку відповідності об`єкта культурної спадщини ознакам, визначеним у пунктах 3 і 4 цього Порядку, проводить розробник облікової документації, що складається відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджується Мінкультури.

Відповідність об`єктів культурної спадщини ознакам, передбаченим пунктами 3 і 4 цього Порядку, встановлюється під час їх внесення до Реєстру в установленому законодавством порядку (п.п.5 і 6 наведеного Порядку).

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини затверджено наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013р.

Згідно з п.3 розділу І вказаного Порядку система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із взяття на облік об`єкта культурної спадщини, оформлення облікової документації, занесення чи незанесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, інвентаризації об`єктів культурної спадщини, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, формування облікових справ та внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру).

Пунктом 3 розділу IX наведеного Порядку визначено, що у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

Об`єкти культурної спадщини національного значення, яких торкається розглядуваний спір, взяті на державний облік до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини». Дані обставини підтверджуються відповіддю на запит прокурора та додатками, які надані Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА № 16-2445/0/2-19 від 15.11.2019p.

Так, розглядувані пам`ятки архітектури національного значення взяті на державний облік відповідно до постанов РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р. та № 442 від 06.09.1979р., а саме:

Костел св.Миколи (мур. ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461 , об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.);

Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.);

Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташована в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.);

Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.);

Костел Успіння Богородиці (мур.), 1546р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.);

Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташована в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 442 від 06.09.1979р.).

Звідси слідує, що вищезазначені об`єкти культурної спадщини національного значення підлягають включенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток архітектури без облікової документації, оскільки вони взяті на державний облік відповідно до законодавства, що діяло набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини».

За таких умов, доводи прокурора в частині того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів до виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини національного значення, слід вважати помилковими, оскільки у відповідача у спірних правовідносинах немає обов`язку розробляти таку документацію.

Тому в цій частині є відсутньою бездіяльність відповідача щодо невиконання вищенаведених нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території, а тому підстави для визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання його вчиняти дії є відсутніми.

Згідно з п.4 розділу І Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затв. наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013р., ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є:

уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення;

уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини - за категорією пам`ятки місцевого значення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що саме на відповідачу лежить обов`язок щодо подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення розглядуваних об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Разом з тим, такі дії відповідачем не вчинялися (в тому числі й після ліквідації Великоглібовицької, Ланівської, Стрілківської, Романівської та Свірзької сільських рад шляхом їх приєднання до Бібрської міської ради), поважних причин невчинення таких в розумні строки не наведено, через що в цій частині останнім допущено протиправну бездіяльність.

До відзиву на заявлений прокурором позов відповідач представив копію листа № 02-13/71 від 23.01.2020р., адресованого до Львівської ОДА, в якому просив внести пам`ятки архітектури національного значення, які розташовані на території Бібрської міської ради, до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (а.с.101).

Разом з тим, інформація, яка наведене в цьому листі, не визначає вид, тип, категорію об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини» (п.4 розділу IX Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затв. наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013р.).

Також доказів скерування такого листа адресату відповідачем не надано, на час апеляційного розгляду справи відповідачем не представлено відповіді на вказаний лист.

За таких обставин відповідачем не доведено належними доказами виконання вимог закону в частині подання пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на викладене, в цій частині відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки невжиття заходів щодо подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення розглядуваних об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України сприяє запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпеченню захисту, збереженню, утриманню, відповідному використанню, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Відсутність в чинному законодавстві конкретних строків для такого подання зумовлено специфікою об`єктів культурної спадщини, які потребують постійної (без визначення будь-яким строком) охорони культурної спадщини в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Також відповідачем не наведено конкретних причин, умов та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані в розумні строки.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати протиправною бездіяльність Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету щодо невиконання вимог чинного законодавства України в частині подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язати Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити за безпідставністю.

Водночас, у порядку ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати по справі стягненню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки в частині повного задоволення позову не у повній мірі відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її виконавчого комітету задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2020р. в адміністративній справі № 380/681/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Першим заступником керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської обл. позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету щодо невиконання вимог чинного законодавства України в частині подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, а саме: Костел св.Миколи (мур . ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461 , об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Замок ( мур .), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці (мур.), 1546р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 442 від 06.09.1979р.), до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зобов`язати Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської обл. в особі її Виконавчого комітету подати пропозиції до органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Бібрської міської ради, а саме: Костел св . Миколи (мур . ), 1402p., розташований в м.Бібрка Перемишлянського району, вул.Ясна, 2 (охоронний номер 461, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Дзвіниця церкви св.Івана Хрестителя (дер.), п.п.XVIII ст., розташована в с.Великі Глібовичі Перемишлянського району, вул.Гора, 77 (охоронний номер 469, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Церква Воскресіння Господнього (дер.), 1710, 1794p.p., розташований в с.Волощина Перемишлянського району, вул.Церковна, 20 (охоронний номер 468, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Замок (мур.), 1484р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 481, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Костел Успіння Богородиці (мур.), 1546р., розташований в с .Свірж Перемишлянського району , вул.Перша, 112 (охоронний номер 482, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 970 від 24.08.1963р.); Оборонна башта (руїни), грот (мур.), 1484р., розташований в с.Свірж Перемишлянського району, вул.Перша, 114 (охоронний номер 1392, об`єкт взятий під охорону постановою РМ УРСР № 442 від 06.09.1979р.), до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені сторонами судові витрати по справі стягненню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 05.08.2020р.