Справа № 824/373/20-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/373/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (далі - позивач) просить суд: - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах, як такому, що працював трактористом-машиністом із загальним стажем роботи 28 років 11 місяців 6 днів та стажем, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 20 років 5 місяців 21 день, відповідно до пункту В статі 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач відмовив йому зарахувати період роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з червня по вересень 1982 року, з березня 1985 року по січень 1998 рік в ТзОВ «Брусницьке» та з лютого 1998 року по березень 2002 рік в ТзОВ «Калина, незважаючи на те, що позивачем були подані документи на підтвердження зазначеного. Вважає дії відповідача протиправними.

09.01.2020 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому зазначив, що твердження позивача про те, що періоди роботи з червня по вересень 1982 року, з березня 1985 року по січень 1998 рік в ТзОВ «Брусницьке», з лютого 1998 року по березень 2002 рік в ТзОВ «Калина не зараховані до його стажу роботи не відповідає дійсності. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Всі вище перелічені періоди були враховані до стажу роботи позивача за фактичною тривалістю, у відповідності до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням заявлених вимог та заперечень, пояснень представників сторін, судом з метою з`ясування обставин справи було зобов`язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог та заперечень.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог частини 4 статті 9 КАС України зобов`язував сторони ухвалою суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався, оголошувалась перерва.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У судове засідання позивач, відповідач не з`явилися, про що складено відповідну довідку, про те надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням заявлених вимог та заперечень, пояснень представників сторін, судом з метою з`ясування обставин справи було зобов`язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС України зобов`язував сторони ухвалою суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно, повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а.с.9-10, 69-71).

21.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. (а.с. 36,68).

20.12.2019 року відповідач листом № 35648/02-05 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу. Повідомив позивача, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, в такому порядку враховано час роботи позивача в колгоспі «Дружба» в 1979 році, 1981-1982, 1985, 1990, 1998 та в ТзОВ «Калина» 1998-2001, 01.01.2002 по 14.03.2002 роки, в яких ним не виконано встановленого мінімуму трудової участі в господарстві. (а. с. 11).

Дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Згідно записів трудової книжки (дублікат) ОСОБА_1 , дата заповнення, якої значиться 18.03.2002 року видно, що позивач розпочав трудову діяльність з 01.07.1979 року.

У трудовій книжці значаться записи про те, що ОСОБА_1 працював, а саме:

- з 01.07.1979 року прийнятий в колгосп «Дружба» на роботу трактористом на тракторну бригаду колгоспу;

- 09.11.1982 рік 27.11.1984 рік служба в рядах армії Радянського союзу;

- з 01.02.1985 року поновлений в колгоспі «Дружба» на роботу трактористом на тракторну бригаду колгоспу;

- з 10.02.1998 року - в зв`язку з розукрупненням колгоспу «Дружба» виключений з колгоспу «Дружба» і переведений за угодою сторін трактористом в ТзОВ «Калина».

- з 10.02.1998 року - прийнятий в ТзОВ «Калина» на посаду тракториста-механіка по переводу з колгоспу «Дружба»;

- 14.03.2002 року - звільнений з роботи і з членів ТзОВ «Калина» за власним бажанням;

- 10.07.2002 року - розпочату виплату допомоги по безробіттю;

- 16.01.2003 року припинено виплату допомоги по безробіттю;

- 17.01.2003 року прийнятий на роботу в ВАТ «Свемон-захід» на посаду машиніста-екскаватора;

- 20.02.2008 року звільнений за власним бажанням з роботи в ВАТ «Свемон-захід»;

- 10.07.2018 року прийнятий на посаду охоронник в МПП «Кордо». (а. с.12-17, 50-52, 72-74).

Відповідно до історичної довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Брусницьке» с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області від 10.08.2005 року видно, що 31.05.2005 року ТОВ «Брунсницьке» передало до трудового архіву Кіцманського району документи з особового складу коглоспу «Дружба» за 1949-1999 роки в кількості 1027 справ. (а. с. 41, 85).

Згідно архівної довідки Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/655/28, видно, що в документах архівного фонду ТзОВ «Брусницьке» с. Брусниця за 1979-1982 роки є відомості про те, що ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в колгоспі «Дружба»:

- за 1979 рік: червень-грудень;

- за 1980 рік: січень-грудень;

- за 1981 рік: січень-грудень;

- за 1982 рік: січень-жовтень, грудень. (а. с. 18, 46, 75).

Згідно архівної довідки Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/656/28, видно, що в документах архівного фонду ТзОВ «Брусницьке» с. Брусниця за 1985-1991 роки є відомості про те, що ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в колгоспі «Дружба»:

- за 1985 рік: березень-грудень;

- за 1986 рік: січень-грудень;

- за 1987 рік: січень-грудень;

- за 1988 рік: січень-грудень;

- за 1989 рік: січень-грудень;

- за 1990 рік: січень-грудень;

- за 1991 рік: січень-грудень. (а. с. 19, 46 зворотній бік, 76).

Відповідно до архівної довідки Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/657/28, видно, що в документах архівного фонду ТзОВ «Брусницьке» с. Брусниця за 1992-1998 роки є відомості про те, що ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в колгоспі «Дружба»:

- за 1992 рік: січень-грудень;

- за 1993 рік: січень-грудень;

- за 1994 рік: січень, березень-грудень;

- за 1995 рік: січень-грудень;

- за 1996 рік: січень-грудень;

- за 1997 рік: січень-грудень;

- за 1998 рік: січень-лютий. (а. с. 20, 47, 77).

Згідно архівної довідки Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/658/28, видно, що за документами архівного фонду ТзОВ «Брусницьке» с. Брусниця за 1979-1982, 1985-1998 року є відомості про те, що ОСОБА_1 працював в колгоспі «Дружба» наступні періоди з червня 1979 року по вересень 1982 року, з березня 1985 року по січень 1998 року та відомості про кількість вироблених вихододнів:

- в 1979 році 180 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1980 році 292 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1981 році 227 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1982 році 174 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1985 році 170 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1986 році 258 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1987 році 267 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1988 році 276 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1989 році 293 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1990 році 248 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1991 році 296 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1992 році 289 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1993 році 303 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1994 році 271 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1995 році 227 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1996 році 218 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів);

- в 1997 році 201 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів);

- в 1998 році 4 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів). (а. с. 40, 83)

Згідно архівної довідки Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/659/28, видно, що за документами архівного фонду ТзОВ «Брусницьке» с. Брусниця за 1979, 1981-1982, 1985, 1986, 1990, 1998 роки - є відомості про те, що ОСОБА_1 працював в колгоспі «Дружба» і помісячно виробив таку кількість вихододнів:

- за 1979 рік: червень 3; липень 21; серпень 42; вересень 51; жовтень 27; листопад 13; грудень 23;

- за 1981 рік: січень 18; лютий 2; березень 21; квітень 26; травень 29; червень 27; липень 16; серпень 10; вересень 31; жовтень 25; листопад 3; грудень 19;

- за 1982 рік: січень 17; лютий 12; березень 17; квітень 22; травень 14; червень 24; липень 29; серпень 18; вересень 21;

- за 1985 рік: березень 14; квітень 13; травень 12; червень 31; липень 1; серпень 5; вересень 18; жовтень 60; листопад 11; грудень 5;

- за 1986 рік: січень 18; лютий 9; березень 24; квітень 26; травень 28; червень 20; липень 26; серпень 23; вересень 30; жовтень 29; листопад 17; грудень 8;

- за 1990 рік: січень 12+18відп.; лютий 18; березень 24; квітень 28; травень 30; червень 26; липень 27; серпень 9; вересень 19; жовтень 17; листопад 24; грудень 14;

- за 1998 рік: січень 4. (а. с. 40 зворотній бік, 84).

Відповідно до довідки МПП «Кордо`від 26.02.2020 року № 26/02-1 видно, що ОСОБА_1 працює в МПП «Кардо» на посаді охоронника з 10.07.2018 року (наказ № 06-07-1 о/с від 06.07.2018 року) по даний час. (а. с. 21).

Згідно довідки № 2216 про відповідність даних про стаж та/або заробітну плату первинним документам, що надані для призначення пенсії за віком від 03.12.2019 року видно, що з відома завідувача трудового архіву Кіцманського району проведено зустрічну звірку факту роботи ОСОБА_1 в коглоспі «Дружба» на посаді тракториста за період з червня 1979 року по вересень 1982 року, з березня 1985 року по січень 1998 рік.

За результатами вказаної перевірки встановлено наступне.

Позивач пропрацював у:

- в 1979 році 180 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1980 році 292 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1981 році 227 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 230 л/днів);

- в 1982 році 174 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1983 році не зазначено л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1984 році не зазначено л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1985 році 170 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1986 році 258 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1987 році 267 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1988 році 276 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1989 році 293 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1990 році 248 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 250 л/днів);

- в 1991 році 296 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1992 році 289 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1993 році 303 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1994 році 271 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1995 році 227 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 220 л/днів);

- в 1996 році 218 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів);

- в 1997 році 201 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів);

- в 1998 році 4 л/днів (при встановленому мінімумі л/днів за рік 200 л/днів). (а. с. 37)

Відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, видно, що під час роботи в ТОВ «Калина» за ОСОБА_1 , сплачено страхові внески:

- 1999 рік: з січня по листопад;

- 2001 рік: з січня по грудень;

- 2002 рік: з січня по березень. (а. с. 48, 80-81, 93-94).

Згідно довідки Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату від 19.08.2019 року № 243 видно, що ОСОБА_1 служив в армії з 09.11.1982 року по 20.11.1984 рік. (а. с. 5, 78).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно положень ч. ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 4 Закону № 1058 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

У відповідності до пункту "в" ч. 1 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Аналогічні положення передбачені частиною першою та пунктом третім частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, зокрема з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом третім частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку, а також наявність необхідного стажу.

Згідно записів трудової книжки (дублікат) ОСОБА_1 , дата заповнення, якої значиться 18.03.2002 року видно, що позивач розпочав трудову діяльність з 01.07.1979 року.

І працював, а саме:

- з 01.07.1979 року прийнятий в колгосп «Дружба» на роботу трактористом на тракторну бригаду колгоспу;

- 09.11.1982 рік 27.11.1984 рік служба в рядах армії Радянського союзу;

- з 01.02.1985 року поновлений в колгоспі «Дружба» на роботу трактористом на тракторну бригаду колгоспу;

- з 10.02.1998 року - в зв`язку з розукрупненням колгоспу «Дружба» виключений з колгоспу «Дружба» і переведений за угодою сторін трактористом в ТзОВ «Калина».

- з 10.02.1998 року - прийнятий в ТзОВ «Калина» на посаду тракториста-механіка по переводу з колгоспу «Дружба»;

- 14.03.2002 року - звільнений з роботи і з членів ТзОВ «Калина» за власним бажанням;

- 10.07.2002 року - розпочату виплату допомоги по безробіттю;

- 16.01.2003 року припинено виплату допомоги по безробіттю;

- 17.01.2003 року прийнятий на роботу в ВАТ «Свемон-захід» на посаду машиніста-екскаватора;

- 20.02.2008 року звільнений за власним бажанням з роботи в ВАТ «Свемон-захід»;

- 10.07.2018 року прийнятий на посаду охоронник в МПП «Кордо». (а. с.12-17, 50-52, 72-74).

Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5 ч.1 ст.40 Закону № 1058).

Стаття 41 Закону № 1058 визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII, передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно ст. 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно ст. 107 Закону №1058-IV пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Посадові особи виконавчої дирекції Пенсійного фонду не мають права отримувати винагороду в будь-якому вигляді від компаній з управління активами, радника з інвестиційних питань, зберігача, аудитора, а також від пов`язаних осіб зазначених суб`єктів. У разі отримання такої винагороди у будь-якому вигляді посадові особи виконавчої дирекції Пенсійного фонду несуть відповідальність відповідно до закону.

Суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Із аналізу зазначених положень законодавства слідує, що підставою для проведення розрахунку пенсії згідно ч.1 ст.40 Закону №1058-IV на основі довідки про заробітну плату, є підтвердження відомостей про таку заробітну плату - первинними чи іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату тим підприємством, де працював заявник.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, а також перевірка їх на відповідність відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Постанова № 28-2), яку Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485.

Згідно з пп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

За правилами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з абзацом першим пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що приймання, оформлення і розгляд документів органом, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку N 22-1).

Відповідно з абзацом 6 пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 визначено, що рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до абзацу 7) пункту 4 Постанови № 28-2 від 22.12.2014 визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому соціальному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

Абзацами 1-10 пункту 7 Постанови № 28-2 від 22.12.2014 визначено, що Головне управління Фонду має право: 1) залучати вчених, спеціалістів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками), представників інститутів громадянського суспільства (за згодою) до розгляду питань, що належать до його компетенції; 2) отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань; 3) скликати наради, утворювати комісії та робочі групи, проводити семінари з питань, що належать до його компетенції; 4) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; 5) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;6) видавати приписи щодо усунення порушень, виявлених за результатами перевірки достовірності поданих страхувальником відомостей про застрахованих осіб; 7) вилучати в установленому законом порядку у підприємств, установ, організацій і окремих осіб копії документів, що підтверджують заниження розміру заробітної плати (доходу) та інших виплат, на які нараховуються страхові внески, або порушення порядку використання коштів Фонду; 8) проводити перевірку цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій; 9) порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 10) у разі виявлення фактів порушення порядку використання коштів Фонду звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних та контролюючих органів;

Отже, відповідач здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому соціальному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати, обґрунтованість видачі підприємствами, установами, організаціями поданих для призначення пенсії документів та достовірність поданих відомостей про особу та їх перевірку для призначення, перерахунку раніше призначеної пенсії.

Частиною другою ст. 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Однак відповідач надаючи відмову не зазначив об`єктивних причин цієї відмови.

Відповідач відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу зазначає, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, в такому порядку враховано час роботи позивача в колгоспі «Дружба» в 1979 році, 1981-1982, 1985, 1990, 1998 та в ТзОВ «Калина» 1998-2001, 01.01.2002 по 14.03.2002 роки, в яких ним не виконано встановленого мінімуму трудової участі в господарстві. (а. с. 11).

Разом з тим, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні не містить оцінки відповідачем відомостей зазначених у архівних довідках Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/655/28, від 21.08.2019 року № 1/656/28, від 21.08.2019 року № 1/657/28, від 21.08.2019 року № 1/658/28, від 21.08.2019 року № 1/659/28.

Зокрема архівній довідці Трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області від 21.08.2019 року № 1/658/28 вказано, що позивачем вироблено вихододні:

- в 1982 році 174 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів);

- в 1985 році 170 вироблені вихододні (при встановленому мінімумі л/днів за рік не зазначено л/днів), оскільки у вказаній довідці не зазначено встановлений мінімум вироблених вихододнів, то в свою чергу не можливо встановити, чи позивачем у вказаних роках виконано встановлений мінімум вироблених вихододнів.

У своїй відмові відповідач даній довідці та вказаним обставинам оцінки не дав.

Крім того, відповідач, зазначає, що позивач під час роботи ТзОВ «Калина» з 1998 року по 2001 рік, з 01.01.2002 по 14.03.2002 роки, не виконав встановленого мінімуму трудової участі в господарстві. Про те відповідачем не надано належні, допустимі, достовірні, достатні письмові докази, як визначено ст. ст. 72-77 КАС України, які б свідчили про встановлення мінімум вироблених вихододнів в ці роки.

Також відповідач у відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 листом № 35648/02-05 від 20.12.2019 року не дав оцінки відомостям з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, з яких видно, що під час роботи в ТОВ «Калина» за ОСОБА_1 , сплачено страхові внески:

- 1999 рік: з січня по листопад;

- 2001 рік: з січня по грудень;

- 2002 рік: з січня по березень. (а. с. 48, 80-81, 93-94).

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення. Таким чином, вказане свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах, як такому, що працював трактористом-машиністом із загальним стажем роботи 28 років 11 місяців 6 днів та стажем, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 20 років 5 місяців 21 день, відповідно до пункту В статі 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд зазначає наступне.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах, як такому, що працював трактористом-машиністом із загальним стажем роботи 28 років 11 місяців 6 днів та стажем, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 20 років 5 місяців 21 день, відповідно до пункту В статі 13 Закону України Про пенсійне забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З метою захисту порушених прав позивача, суд зобов`язує Головне управління пенсійного Фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2019 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням встановлених обставин у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 30 від 05.03.2020 року.

Разом з тим, ч. 8 ст. 139 КАС України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи зазначене, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 840,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного Фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2019 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням встановлених обставин у справі

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 30 від 05.03.2020 року, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Площа Центральна, будинок 3, місто Чернівці, ).

Суддя П.Д. Дембіцький