Справа № 340/1747/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1747/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ДЕВІС до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови, рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ДЕВІС звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці Держмитслужби (, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, 44350) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/0910;

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби (, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13,44350) про визначення коду товару від 07.05.2020 № KT-UA-2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митним органом безпідставно зроблено висновок, при митному оформлені товару, про відношення товару до коду 8705 10 0000 згідно УКТЗЕД, замість зазначеного в митній декларації коду товару 8426 41 0000.

Відповідач скористався своїм правом на подання письмового відзиву, в якому викладено позицію митного органу щодо даного адміністративного позову та наголошено на правомірності оскаржуваних картки відмови та рішення про визначення коду товару (а.с. 85-90).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту №27032020-1 від 27.03.2020 позивач придбав у компанії ATS Norvay (Норвегія) кран КАТО KR- 300. Згідно специфікації (додатку 1 до контракту № 27032020-1 від 27.03.2020 року) придбано товар 1988 року випуску, модель кран КАТО KR- 300, WIN 2533043, у комплекті противаги, гак, мас дефекти: не працює автоматична коробка передач, не працює гідравлічна система, не працює електрообладнання (а.с.15-18).

30.04.2020 року декларантом позивача, до митного оформлення подано мигну декларацію UА205050/2020/021051. В графі 31 «Вантажні місця та опис товару» було зазначено: «Самохідний гідравлічний стріловий підіймальний кран на колісному ходу, має лише одну кабіну, приводиться в рух двигуном, який становить частину підіймального обладнання (один двигун приводить в рух ходову базу машини і підіймальний пристрій), що був у користуванні: - марка КАТО KR -300, серійний номер 2533043, рік виробництва 1988, обладнаний гаком, вантажопідйомність до30 т. в комплекті з противагами. Торгівельна марка КАТО. Країна виробництва - Японія. Не працює АКП, не працює гідравлічна система, не працює електрообладнання». У графі 33 «Код товару» визначений код товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) 0(а.с.12)

Декларантом для митного оформлення, крім декларації до митниці подано товаросупровідні документи на вищевказаний товар, а саме рахунок - фактуру від 27.03.2020 № 104135, СМR № 21042020 від 20.04.2020 року та міжнародну експортну декларацію ЕХ1 № 020990 від 21.04.2020(а.с.19-26).

07.05.2020 року посадовою особою відповідача прийняте рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 (а.с.93,94), відповідно до якого товар «Самохідний гідравлічний стріловий підіймальний кран на колісному ходу, має лише одну кабіну, приводиться в рух двигуном, який становить частину підіймального обладнання (один двигун приводить в рух ходову базу машини і підіймальний пристрій), що був у користуванні: - марка КАТО KR -300, серійний номер 2533043, рік виробництва 1988, обладнаний гаком, вантажопідйомність до30 т. в комплекті з противагами. Торгівельна марка КАТО. Країна виробництва- Японія. Не працює АКП, не працює гідравлічна система, не працює електрообладнання», заявлений до митного оформлення за митною декларацією від 30.04.2020 року UА205050/2020/021051 за кодом 0 згідно з УКТЗЕД, класифіковано як товар за кодом товару 8705 10 0000 згідно з УКТЗЕД.

Документами, якими керувалися відповідач під час прийняття рішення вказано: Закон України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-УІІ; пояснення до УКТЗЕД, затверджені наказом ДФС України від 09.06.2015 N9 401, пояснення до товарних позицій 8426, 8705 УКТЗЕД, інформація про технічні характеристики товару, інформація розміщена на веб-сайті cranenetwork.com., фотографи транспортного засобу.

Відповідачем винесено також Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205050/2020/00910 (а.с.95,96), в якій, в якості причин відмови у прийнятті митної декларації вказано: «прийняття класифікаційного рішення протокол про ПМП №0505/20500/20 від 08.05.2020 (а.с. 95,96).

Позивач, не погоджуючись з винесеним рішенням та карткою відмови звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Про Митний тариф України» (далі - Закон України «Про Митний тариф України») передбачено, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Частинами 1, 2 статті 67 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (тут і далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Митний кодекс України) визначено, що УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД, зокрема, передбачає, серед іншого, забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування.

В свою чергу, частиною 1 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов`язаний, серед іншого: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

При цьому, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. (ч.ч.1,2, 4 ст. 69 Митного кодексу України).

Пунктом 3 розділу І «Загальні положення» Порядку роботи відділу митних платежів підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за №650 (далі - Порядок роботи відділу митних платежів №650) визначено, що класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України» (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Пунктом 1 розділу III «Контроль правильності класифікації товарів і прийняття Рішень, порядок взаємодії з ПМО, митним постом» вищезазначеного Порядку роботи відділу митних платежів №650 передбачено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України.

При цьому, суд відмічає, що відповідно до п.п.1,2,3,4,6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, що містяться у Закону Україні «Про Митний тариф України», назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до нижченаведених правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила.

3.У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Тобто, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Згідно розділу XVII Пояснення до товарної позиції 8426 (суднові дерик-крани; підіймальні крани різних типів, включаючи кабельні крани; ферми підіймальні пересувні, портальні навантажувачі та візки з підіймальним краном), в тому числі підкатегорії (на колісному ходу), визначено, що до цієї товарної позиції включаються цілий ряд підіймальних або вантажно-розвантажувальних машин циклічної дії.

Переважно до цієї товарної позиції включаються не лише нерухомі або стаціонарні машини, але також рухомі машини самохідні чи несамохідні (за деякими винятками, наведеними нижче та стосовно машин, установлюваних на транспортні засоби, включені в Розділ XVII).

Виключаються:

- машини, установлювані на трактори або транспортні засоби групи 87.

- машини, установлені на автомобільних шасі або вантажних автомобілях.

Деякі підіймальні або вантажно-розвантажувальні машини (наприклад, звичайні крани, легкі аварійні крани) часто встановлюються на конструкції, що мають всі істотні ознаки автомобільного шасі або вантажівки, тобто мають, принаймні, такі механічні вузли: двигун, коробку передач і важелі керування переключенням швидкостей, а також рульове керування та гальма. Такі конструкції повинні класифікуватися в товарній позиції 8705 як автомобілі спеціального призначення незалежно від того, чи встановлена підіймальна або вантажно-розвантажувальна машина на транспортному засобі чи вона разом з ним утворює єдину машину, якщо пси засіб пересування не є засобом, спеціально розробленим для транспортування, товарної позиції 8704.

До цієї товарної позиції включаються самохідні машини, в яких один або більше елементів приводу ходового пристрою чи керування, перерахованих вище, розташовані в кабіні підіймальної або вантажно-розвантажувальної машини (переважно крана), установленої на колісному шасі, незалежно від того, чи може агрегат у цілому рухатися по дорозі своїм ходом чи ні.

На відміну від транспортних засобів з механічним приводом, призначених для спеціальних цілей, товарної позиції 8705, самохідні машини та механізми, що підпадають під ці товарні категорії, як правило, мають такі характеристики:

1) вони приводяться в рух двигуном, який становить частину піднімального пристрою;

2) вони мають максимальну швидкість 20 км/год.;

3) вони мають одну кабіну, яка становить частину піднімального пристрою;

4) вони, зазвичай, не пересуваються, коли навантажені, або, якщо пересуваються, то лише за обмеження руху необхідністю виконання їхньої функції піднімання.

Характеристики спірного товару повністю відповідають визначеним критеріям.

Відповідно до Пояснень, категорія 8705 включає - моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі).

Підкатегорія - автокрани.

До цієї товарної позиції включається ряд видів транспортних засобів, спеціально сконструйованих або пристосованих для розміщення різних пристроїв, які надають їм можливості виконувати визначені нетранспортні функції; тобто основною метою транспортного засобу цієї товарної позиції не є перевезення людей або вантажів.

До цієї товарної позиції включаються, зокрема автокрани, не призначені для перевезення вантажів, які складаються з автомобільного шасі, на якому постійно встановлена кабіна і поворотний кран. Проте вантажні автомобілі з самонавантажувальними пристроями не включаються до ціп товарної позиції (товарна позиція 8704).

З іншого боку, самохідні машини (наприклад, крани, екскаватори), у яких один або кілька елементів управління переміщенням самохідної машини, розташовані в кабіні робочої машини, яка змонтована на колісному чи гусеничному шасі, незалежно від того, чи може ця машина пересуватись по дорозі своїм ходом чи ні, включаються, наприклад, до товарної позиції 8426, 8429 або 8430.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні від 07.05.2020 року відповідачем вказано, що за класифікованим кодом в описі автокрану його максимальна швидкість складає 57 км/год, на підставі чого відповідач дійшов висновку, що поданий до митного оформлення товар відноситься до товару за кодом 8705 10 0000 згідно з УКТЗЕД, а не за кодом 0, який визначив декларант

У відзиві на позовну заяву зазначено, що до вказаного висновку відповідач дійшов з наступного:

- згідно специфікації виробника, яка розміщена в мережі інтернет, максимальна швидкість руху крана становить 57 км/год, а сам транспортний засіб має коробку перемикання передач (Number of gears 6 torward 6 reverse speed) (а.с.141-154), тобто 6 ступінчасту коробку передач, що суперечить інформації заявленій ТОВ «ДЕВІС» у інформаційному листі про технічні характеристики крана КАТО КR-300 ( а.с.102-104), де зазначено, що кран має три ступінчату КПП, що дозволяє розвивати швидкість в межах 20 км/год.;

- вказаний вище інформаційний лист про технічні характеристики крана КАТО КR -300 не с належним та допустимим доказом, адже сформований самим ТОВ «ДЕВІС», яке не є виробником даною т/з, а лише його імпортером;

- згідно інвойсу ATS Norvay від 27.03.2020 року №104135 та контракту від 27.03.2020 оку №27032020-1 предметом продажу є «mobil сran», що в перекладі означає АВТОКРАН, тобто назва товару не відповідає товарної позиції УКТ ЗЕД 8426, а відповідає товарній позиції 8705.

Однак опис товару та подані контролюючому органу під час митного оформлення експортна декларація від 21.04.2020 року та СМR № 21042020, у якому відправником товару було визначено його код 84264100 і за цими документами товар пройшов митне оформлення в країні виробника, пояснення до товарної позиції 8426 підтверджують, що товар за своїми фактичними технічними характеристиками підпадає під класифікацію саме товарній групі .

Суд не приймає посилання відповідача на специфікацію виробника крана КАТО КR-300, яка розміщена в мережі інтернет cranenetwork.com. на підставі якої дійшов висновку, що товар задекларований позивачем має максимальну швидкість руху крана 57 км/год, та коробку перемикання передач (Number of gears 6 torward 6 reverse speed), тобто 6 ступінчасту коробку передач, оскільки відповідачем не надано доказів, що дана специфікація описує саме кран КАТО КR-300, 1988 року випуску.

Також, до суду не надано офіційний переклад слова «mobil сran», завірений відповідним фахівцем.

Так, на думку відповідача «mobil сran» в перекладі означає АВТОКРАН, натомість, в більшості словників «mobil сran» перекладається, як мобільний кран.

Крім того, суд зазначає, що згідно запиту № 003219 від 30.04.2020 року відповідач вважає, що у спірних правовідносинах мав місце складний випадок класифікації, тобто можливість віднесення товару як до коду УКТЗЕД так і до (а.с.62).

Згідно ч.5 ст.69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів №650, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі:

виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації;

виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Однак, відповідачем прийнято оскаржуване рішення без залучення експертної установи, чи звернення до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення.

Додатково варто відмітити, що відповідно до частини 4 статті 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. В той же час, Волинською митницею Держмитслужби, на яку покладено тягар доказування, не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що імпортований позивачем товар відповідає кодам товарів за УКТЗЕД, відтак, прийняв оскаржуване рішення, ґрунтуючись на припущенні.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Волинської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 07.05.2020 № KT-UA-2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/0910 прийнято необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин у справі, воно не може відповідати критеріям правомірності визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, сума судового збору в розмірі 5 417, 00 грн.(а.с.78).

Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача на підтвердження розміру витрат ТОВ ДЕВІС на правничу допомогу адвоката надав такі документи ордер Сергія ВА №1003703 від 22.05.2020 року; копії свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності; копію договору №2105-1/2020 про надання правничої (правової) допомоги від 21.05.2020 року; копію додаткової угоди №1 до договору від 21.05.2020; копію рахунку від 21.05.2020 року та копію платіжного доручення №80 від 21. 05 2020 року на суму 10 000 грн. (а.с.71-77).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, пославшись на не підтвердження (відсутній розрахунок) та не співмірність витрат складності справи.

Суд зазначає, що згідно копії додаткової угоди №1 до договору від 21.05.2020 між сторонами узгоджено суму гонорару в розмірі 10 000 грн. ( а.с.73). Розрахунок вказаної суми із зазначенням наданих послуг та виконаних дій до суду не надано.

Відтак, суд, з урахуванням складності справи, проведення судового розгляду без виклику сторін, визнає підтвердженими та такими, що пов`язані з розглядом даної справи, з урахуванням принципу співмірності, витрати позивача на правничу допомогу адвоката на суму 3 000 грн. Вказані судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю ДЕВІС (вул. Сергія Сенчєва (Повітрянофлотська), 2А, м. Кропивницький, 25014, ) до Волинської митниці Держмитслужби (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350, ) про визнання протиправною та скасування картки відмови та рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/0910;

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 07.05.2020 № KT-UA-2020.

Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь товариства з обмеженою відповідальністю ДЕВІС судовий збір у розмірі 5 417, 00 грн. (п`ять тисяч чотириста сімнадцять грн.).

Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь товариства з обмеженою відповідальністю ДЕВІС витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. ( три тисячі грн. )

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун