Справа № 640/22256/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанов, за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Комунальне підприємство «Попаснянський районний водоканал» звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни «Про відкриття виконавчого провадження» ВП №60258223 від 09 жовтня 2019 року з виконання постанови №51706697 від 13 вересня 2016 року, виданої ВПВР ДДВС МЮУ, про стягнення з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» (код СДРПОУ 38817874) 5 665 263,90 грн. виконавчого збору на користь держави;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни «Про стягнення виконавчого збору» ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни «Про відкриття виконавчого провадження» ВП №60205566 від 02 жовтня 2019 року з виконання постанови №53258987 від 02 жовтня 2019 року, виданої ВПВР ДДВС МЮУ, про стягнення з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» () 3 332 824,38 грн виконавчого збору на користь держави;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни «Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження» ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни «Про арешт коштів боржника» ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року з виконання:

- постанови ВП №51706697 від 13 вересня 2016 року, виданої ВПВР ДДВС МЮУ, про стягнення з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал», () 5 665 263,90 грн. виконавчого збору на користь держави;

- постанови ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року, виданої ВПВР ДДВС МЮУ про стягнення з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» 3332824,38 грн. виконавчого збору на користь держави.

Позивач вважає протиправними постанови державного виконавця: ВП №60258223 від 09 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору; ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору; ВП №60205566 від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору; ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року про об`єднання виконавчих проваджень та постанову ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року про арешт коштів боржника, - вказуючи, зокрема, на фактичне не стягнення суми боргу, з якої у відповідності до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» мав би відраховуватись відсоток виконавчого збору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи.

В судове засідання з`явився представник апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на доводи аналогічні позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою ВП №51706697 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року про «Стягнення з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал», 93304, Луганська область, м. Попасна, вул. Дніпровська, буд. 89, ідентифікаційний код 38817874, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35-А, ідентифікаційний код 31443937:

-на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 в філії ЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304655, код 31443937 заборгованість за спожиту активну електроенергію за зобов`язаннями липня 2015 року - березня 2016 року (включно) в сумі 54705149 грн. 98 коп.,;

-на поточний рахунок № НОМЕР_2 в філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» у м. Сєвєродонецьку, МФО 304665, код 31443937 заборгованість за перетоки реактивної електроенергії за зобов`язаннями липня 2015 року - березня 2016 року (включно) в сумі 429735 грн. 67 коп., 3% річних в сумі 475949 грн. 96 коп. за період прострочення з 12.08.2015 по 22.03.2016 окремо за кожним рахунком, інфляційні нарахування в сумі 835994 грн. 22 коп. за зобов`язаннями липня - грудня 2015 року за період прострочення з серпня 2015 року по січень 2016 року окремо за кожним рахунком, витрати зі сплати судового збору в 205809 грн. 20 коп.».

Загальна сума боргу станом на час відкриття виконавчого провадження №51706697 складала 56652639,03 грн.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови боржнику ухвалено самостійно виконати рішення суду протягом 7 днів з моменту винесення (отримання) постанови.

В пункті 3 резолютивної частини постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчий дій.

22 липня 2016 року державним виконавцем здійснено запит №20.1-497/5, адресований Головному управлінню Держпраці у Луганській області, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіональному сервісному центру МВС у Луганській області, Державній інспекції сільського господарства у Луганській області, щодо інформації про наявність майна та цінних паперів, що зареєстровані за Комунальним підприємством «Попаснянський районний водоканал».

Крім того, головним державним виконавцем 09 серпня 2016 року винесено постанову ВП №51706697 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Листом №31/132 від 18 серпня 2016 року стягувач за виконавчим провадженням ВП №51706697 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» повідомив начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що боржником 29 липня 2016 року здійснена оплата за спожиту електроенергію в сумі 8051,00 грн.

Тобто сума за спожиту електроенергію у розмірі 8051,00 грн. сплачена боржником у межах 7- денного строку, наданого державним виконавцем боржнику для добровільного виконання рішення.

Як зазначено стягувачем у згаданому вище листі, станом на 17 серпня 2016 року сума заборгованості за наказом Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року складає: за спожиту активну електроенергію 54697098,98 грн., за перетоки реактивної електроенергії - 429735,67 грн., 3% річних - 475949,96 грн., інфляційних відрахувань - 835994,22 грн. та судового збору 205809,20 грн.

Таким чином загальна сума боргу станом на 17.08.2016 становила 56644588,03 грн.

13 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову ВП №51706697 про арешт коштів боржника, зі змісту якої вбачається, що 13 вересня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 5665263,90 грн. Відповідно, як вказує державний виконавець, загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню становить 62317902,93 грн., і саме в межах цієї суми державним виконавцем накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду оскаржуючи прийняті постанови про стягнення виконавчого збору.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд дійшов висновку про не відповідність прийнятих постанов державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 13 Закону «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, прийняття державним виконавцем певного процесуального акту, який має індивідуальний та самостійний характер, підпадає під поняття «виконавча дія».

Так, статтею 27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З огляду на викладене, чинне законодавство зобов`язує державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим у нього виникає обов`язок щодо визначення суми виконавчого збору ще на початку примусового виконання рішення та не пов`язує таку обставину з фактичним виконанням рішення суду боржником.

Визначення державним виконавцем розміру виконавчого збору у постанові від 13 вересня 2016 року у сумі 5665263,90 грн. є неправомірним, оскільки із загальної суми боргу 56662639,03 грн. за наказом Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року боржником у встановлений для добровільного виконання рішення суду строк було сплачено 8051,00 грн. боргу за спожиту електроенергію, а відтак вказана сума не повинна включатись до розрахунку виконавчого збору.

Як вказує позивач, 10 відсотків суми виконавчого збору мали розраховуватись із суми, що фактично мала була стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року платіжним дорученням №6167 від 05 жовтня 2016 року була перерахована в рахунок погашення боргу сума 24033,08 грн.

Платіжним дорученням №6168 від 05.10.2016 стягнуто 2670,34 грн. виконавчого збору.

З листа стягувача за виконавчим провадженням ВП №51706697 №31/11 від 10 січня 2017 року встановлено, що станом на 10 січня 2017 року сума заборгованості за наказом Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року складає: за спожиту активну електроенергію 54673065,90 грн., за перетоки реактивної електроенергії - 429735,67 грн., 3% річних - 475949,96 грн., інфляційних відрахувань - 835994,22 грн. та судового збору 205809,20 грн.

Тобто станом на 10 січня 2017 року загальна сума боргу становила 56620554,95 грн.

16 березня 2017 року головним державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року винесено постанову ВП №51706697 про арешт коштів, якою постановлено накласти арешт на кошти «у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62317902,93 грн».

05 квітня 2017 року платіжним дорученням №1671 стягнуто 44091,27 грн. в рахунок погашення боргу та платіжним дорученням №1672 стягнуто 4899,03 грн. виконавчого збору відповідно до постанови від 13 вересня 2016 року.

18 квітня 2017 року платіжним дорученням №1752 стягнуто 1534,74 грн. в рахунок погашення боргу та платіжним дорученням №1753 стягнуто 170,52 грн. виконавчого збору відповідно до постанови від 13 вересня 2016 року.

21 вересня 2017 року головним державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року в черговий раз винесено постанову ВП №51706697 про арешт коштів боржника.

10 жовтня 2017 року головним державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року винесено постанову ВП №51706697 про стягнення витрат виконавчого провадження на загальну суму 276,56 грн.

У межах виконавчого провадження №51706697 платіжним дорученням №4662 від 13 жовтня 2017 року стягнуто 1 004 946,80 грн. в рахунок погашення боргу, а платіжним дорученням №4663 стягнуто 111660,75 грн. виконавчого збору відповідно до постанови від 13 вересня 2016 року.

06 лютого 2018 року, 29 березня 2018 року, 23 травня 2018 року, 09 серпня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 08 липня 2019 року головним державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року винесено постанови ВП №51706697 про арешт коштів боржника.

В подальшому згідно наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року в рахунок погашення боргу стягнуто платіжними дорученнями: №1921 від 30 березня 2018 року суму у розмірі 142836,75 грн.; №3656 від 27 квітня 2018 року - 106349,20 грн.; №8911 від 26 жовтня 2018 року - 413039,55 грн.; №9806 від 23 листопада 2018 року - 720863,35 грн.; №1099 від 06 лютого 2019 року - 2 008 519,74 грн.; №7503 від 10 червня 2019 року - 2 604 067,56 грн.

Платіжним дорученням №7504 від 10 червня 2019 року стягнуто суму виконавчого збору у розмірі 260 406,75 грн. «відповідно до постанови №51706697(27)».

Таким чином, виконавчий збір стягувався державним виконавцем згідно постанови від 13 вересня 2016 року в залежності від стягнутої суми боргу.

08 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП №51706697 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.оскільки у відділі на виконанні перебувли виконавчі провадження №51706697 та №53258987 про стягнення коштів з КП «Попаснянський районний водоканал», а отже ухвалено об`єднати виконавчі провадження №51706697 та №53258987 у зведене виконавче провадження №59487597.

Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження ВП №51706697 вбачається, що 05 серпня 2019 року стягувач направив державному виконавцю листа №01-19/2/196, в якому вказав, що станом на 01 липня 2019 року залишок заборгованості складає 45366979,54 грн. (за активну електроенергію), однак, у відповідності з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» просив повернути виконавчий документ.

03 жовтня 2019 року державний виконавець виніс постанову ВП №51706697 про повернення виконавчого документа стягувачу, в якому зокрема зазначив, що станом на 03 жовтня 2019 року залишок заборгованості становить 44 750 335,00 грн.

При цьому, на постанові державного виконавця ВП №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору міститься відмітка державного виконавця, що «залишок виконавчого збору станом на 03.10.2019 становить 4 653 471,72 грн.».

Як зазначалося, на виконання наказу Господарського суду Луганської області №913/1106/16 від 05 грудня 2016 року, яким ухвалено «стягнути з Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал», 93304, м. Попасна Луганської області, вул. Дніпровська, б. 89, код 38817874, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35А (фактична адреса: 93100, м. Лисичанськ Луганської області, вул. ім. О.Довженка, б. 11), код 31443937, заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 34236506 грн. 92 коп., заборгованість з компенсації перетоків реактивної електроенергії в сумі 233003 грн. 42 коп., 3% річних в сумі 183857 грн. 02 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 206700 грн. 00 коп.», - головним державним виконавцем винесено постанову ВП №53258987 від 23 січня 2017 року про відкриття виконавчого провадження.

Загальна сума боргу за наказом Господарського суду Луганської області №913/1106/16 від 05 грудня 2016 року складає 34860067, 36 грн.

У постанові ВП №53258987 від 23 січня 2017 року про відкриття виконавчого провадження державний виконавець, окрім іншого, постановив стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 3486006,74 грн.

На час прийняття постанови діяла норма частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно листа стягувача у ВП 53258987 №31/96 від 23 квітня 2018 року станом на 17 квітня 2018 року залишок боргу складав 29613163,65 грн.

Згідно листа стягувача у ВП 53258987 №01-19/2/198 від 05 серпня 2019 року станом на 01 липня 2019 року залишок заборгованості складав 29613163,65 грн., однак стягувач вказаним листом просив повернути виконавчий документ стягувачу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

02 жовтня 2019 року державний виконавець у ВП №53258987 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначив, що станом на 02 жовтня 2019 року залишок заборгованості становить 28 311 899,85 грн.

Крім того, 02 жовтня 2019 року державний виконавець у ВП №53258987 виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 332 824,38 грн.

02 жовтня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття ВП №60205566 з виконання постанови №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору.

09 жовтня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову ВП №60258223 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору.

07 листопада 2019 року державний виконавець постановою ВП №60205566 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження об`єднав виконавчі провадження №60205566 та №60258223 у зведене виконавче провадження №60533659.

В подальшому державний виконавець вчиняв дії задля примусового стягнення сум виконавчого збору, окрім іншого, виносив постанови про арешт коштів боржника.

Як зазначалося, станом на час винесення постанови №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною дев`ятою ст. 27 закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

У постанові від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 Велика Палата Верховного Суду, зазначила, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Винесення державним виконавцем постанови ВП №60258223 від 09 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору є протипрвним, оскільки таке стягнення не передбачає фактичне вчинення виконавцем дій щодо стягнення боргу на виконання рішення суду (наказу Господарського суду Луганської області №913/510/16 від 16 червня 2016 року).

При примусовому виконанні наказу Господарського суду Луганської області №913/1106/16 від 05 грудня 2016 року у виконавчому провадженні ВП №53258987 державний виконавець за наслідками повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 02 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа, 02 жовтня 2019 року виніс постанову ВП №53258987 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 332 824,38 грн.

В постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

У постанові ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначив, що станом на 02 жовтня 2019 року залишок заборгованості становить 28 311 899,85 грн. та у постанові ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 332 824,38 грн. відмітки щодо стягнутої суми виконавчого збору відсутні.

Таким чином, постанова державного виконавця ВП №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору також є протиправною.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про скасуванню постанов державного виконавця ВП №60258223 від 09 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №51706697 від 13 вересня 2016 року про стягнення виконавчого збору; ВП №60205566 від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №53258987 від 02 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору; ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року про об`єднання виконавчих проваджень та постанова ВП №60205566 від 07 листопада 2019 року про арешт коштів боржника.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанов - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 03.08.2020