Справа № 580/1953/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року справа № 580/1953/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

05.06.2020 Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі - позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) податкового боргу з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 114722,55грн.

В обґрунтування позову зазначено про донарахування відповідачу відповідно до актів камеральних перевірок податкових зобов`язань, про що прийняті та направлені відповідачу податкові повідомлення-рішення (далі - ППР), а також податкова вимога форми «Ф» від 29.01.2014 №7-17. Оскільки у добровільному порядку не сплачено вищевказану узгоджену суму податкового зобов`язання, позивач просить суд стягнути вказаний борг, а справу вирішити без його участі.

Ухвалою суду від 10.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Згідно з даними розписки вказану ухвалу позивач отримав 15.06.2020. Ухвала, направлена відповідачу за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, повернулась суду 14.07.2020 з довідкою поштового відділення про причини невручення - за закінченням терміну зберігання, а, отже, відповідно до п.4 ч.1 ст.127 КАС України ухвала вважається врученою належним чином.

Відповідач відзиву суду не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

23.06.2020 позивач подав до суду клопотання з переліком додатків.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) суду не надали, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без такого виклику (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та оцінивши заявлені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що згідно з даними ЄДРПОУ відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_3 ), основний вид діяльності «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів» є платником податків і перебуває на податковому обліку позивача.

29.01.2014 позивач сформував відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №7-17 про сплату боргу. Відповідач її отримав 03.02.2014, що підтверджується підписом відповідача про особисте отримання вище вказаної податкової вимоги.

З даних інтегрованої картки відповідача з ПДВ суд встановив, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов`язання з ПДВ:

за червень 2017 року згідно з декларацією з ПДВ від 20.06.2017 №911790б9679 , якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 3899,00 грн.;

за жовтень 2017 року згідно з декларацією з ПДВ від 20.10.2017 №, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 4790,00 грн.;

за листопад 2017 року згідно з декларацією з ПДВ від 26.11.2017 №, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 5403,00грн.;

за січень 2018 року згідно з декларацією з ПДВ від 20.01.2018 №929649303, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 6186,00грн.;

за березень 2018 року згідно з декларацією з ПДВ від 15.03.2018 №, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 12981,00грн.;

за травень 2019 року згідно з декларацією з ПДВ від 07.05.2019 №, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 5316,00грн.;

за травень 2019 року згідно з декларацією з ПДВ від 07.05.2019 №, якою самостійно визначив до сплати в бюджет суму 6008,00грн.

Крім того позивач проводив камеральні перевірки своєчасності сплати відповідачем узгоджених податкових зобов`язань:

від 27.11.2017 №001435/23-00-13-07/, на підставі якого прийняв ППР від 27.11.2017 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 3126,13грн.;

від 01.03.2018 №00616/23-00-13-07/, на підставі якого прийняв ППР від 01.03.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних з ПДВ в розмірі 8138,43грн.;

від 11.05.2018 №002090/23-00-13-07/, на підставі якого прийняв ППР від 11.05.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних з ПДВ в розмірі 1568,64грн.;

від 25.04.2018 №001724/23-00-13-07/, на підставі якого прийняв ППР від 25.04.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 3860,00грн;

від 15.08.2018 №1796/23-00-13-0723, на підставі якого прийняв ППР від 21.08.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 1870,00грн;

від 15.08.2018 №1794/23-00-13-0723, на підставі якого прийняв ППР від 16.08.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 3011,22грн;

від 08.11.2018 №004997/23-00-50-13/, на підставі якого прийняв ППР від 08.11.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 2720,69грн;

від 20.12.2018 №005242/23-00-50-13/, на підставі якого прийняв ППР від 20.12.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 346,09грн;

від 19.09.2018 №004483/23-00-13/, на підставі якого прийняв ППР від 19.09.2018 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 7791,01грн;

від 20.02.2019 №615/23-00-13, на підставі якого прийняв ППР від 25.02.2019 № про донарахування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 2040,00грн;

від 20.03.2019 №001546/23-00-50-13/, на підставі якого прийняв ППР від 03.05.2019 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 2585,38грн;

від 03.05.2019 №2152/23-00-50-13, на підставі якого прийняв ППР від 20.03.2019 № про нарахування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 6120,00грн;

від 08.08.2019 №4401/23-00-50-1323, на підставі якого прийняв ППР від 13.08.2019 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 2934,20грн;

від 06.12.2019 №005186/23-00-50-33/, на підставі якого прийняв ППР від 06.12.2019 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 4213,83грн;

від 11.11.2019 №1284/23-00-50-33/, на підставі якого прийняв ППР від 21.12.2019 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 8146,25грн;

від 28.01.2020 №000216/23-00-50-33/, на підставі якого прийняв ППР від 28.01.2020 №, яким застосував до відповідача штраф за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 17407,80грн.

Вважаючи, що вказані податкові зобов`язанні не сплачені, позивач звернувся в суд.

Для вирішення спору суд врахував.

Пунктом 54.1. ст.54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Отже, самостійно задекларовані відповідем податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Абзацом 1 п.57.1 ст. 57 розділу II ПК України встановлений обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Оскільки даними інтегрованої картки з ПДВ підтверджується облік недоїмки щодо вказаних вище декларацій, несплачені грошові зобов`язання є податковим боргом відповідача.

Долученими до матеріалів позову копіями рекомендованих повідомлень щодо направлених позивачем вищевказаних ППР підтверджується, що направлені відповідачу за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, ППР не вручені та повернулися з довідками поштового відділення за закінченням встановленого строку зберігання.

На підставі п.58.3. ст.58 ПК України у разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, зазначені ППР вважаються врученими відповідачу.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Оскільки докази оскарження вищевказаних ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ППР податкових зобов`язань.

Станом на час судового розгляду справи вказані зобов`язання згідно з даними зворотного боку облікової картки відповідача сплачені не були.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд врахував, що прийнята 29.01.2014 позивачем податкова вимога форми «Ф» №7-17 про необхідність сплати податкового боргу за узгодженими зобов`язаннями на суму 2210,00грн. отримана відповідачем 03.02.2014 та у встановленому законом порядку не оскаржена, а недоїмка до часу вирішення судом цього спору не переривалася.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Стягнення коштів платника податків відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України у редакції на час вручення податкової вимоги відповідачу проводиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Станом на час судового вирішення спору редакцію зазначеної змінено і вказаний строк становить 30 календарних дні.

З даних зворотного боку облікової картки суд встановив, що податковий борг відповідача з ПДВ з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривався. Отже, погашенню підлягає вся сума заборгованості.

Тому суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача податкового боргу з ПДВ у сумі 114722,55грн.

Оскільки ПДВ належить до загальнодержавних податків відповідно до ст.9 ПК України, його стягнення має відбуватися на користь державного бюджету.

Відповідно до п. 87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Однак виконання цього здійснюється органами виконавчої служби.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вказаних видів судових витрат позивач не поніс. Отже, судові витрати у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість у сумі 114722,55грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот двадцять дві гривні п`ятдесят п`ять копійок).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 04.08.2020.