Справа № 200/500/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Справа№200/500/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Линнік В.В.

представника відповідача Березніченка Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення військовослужбовця та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ за період з 28.05.2019 року по теперішній час та зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовцям ЗСУ за період з 28.05.2019 року по теперішній час.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходив військову службу з 30.04.2016 року на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2019 року №83 з 29.03.2019 року він виведений в розпорядження командувача військ військової частини НОМЕР_4 Сухопутних військ Збройних Сил України, на час розпорядження залишений у списках військової частини НОМЕР_1 .

05.12.2019 року він звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 стосовно виплати грошового забезпечення з 28.05.2019 року та зазначив, що з 11.04.2019 року він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у військових шпиталях та проходив військово лікувальну комісію, очікує наказу про звільнення з військової служби відповідно до рішення ВЛК, з 28.05.2019 року не отримує грошове забезпечення у повному обсязі. Відповіді станом на 28.12.2019 року не отримано, грошове забезпечення не виплачено. Вважає такі дії відповідача протиправними, та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №200/580/20-а та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 18.02.2020 року підготовче судове засідання відкладено до 03.03.2020 року. Зобов`язано відповідача надати у строк до 03.03.2020 року: довідку про суму невиплаченого грошового забезпечення та особову справу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що підтверджує статус юридичних осіб за кодом .

Ухвалою суду від 03.03.2020 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні, яке призначене на 03 березня 2020 року о 12-00 год. в режимі відеоконференції по №200/500/20-а відмовлено.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року підготовче судове засідання відкладено до 17.03.2020 року.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні, яке призначене на 17 березня 2020 року о 15-00 год. в режимі відеоконференції по справі №200/500/20-а відмовлено.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №200/500/20-а на 30 днів. Зобов`язано відповідача надати у строк до 10 квітня 2020 року: довідку про розмір грошового забезпечення (його складові) ОСОБА_1 за період з 28.05.2019 року. Відкладено підготовче засідання на 14.04.2020 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні, яке призначене на 14.04.2020 року о 09-30 год. в режимі відеоконференції по справі №200/500/20-а відмовлено.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року забезпечено участь представника Військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні 14 квітня 2020 року о 09 год. 30 хв. в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/500/20-а.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року відкладено підготовче засідання по справі №200/500/20-а на 27.04.2020 року.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року відкладено підготовче засідання по справі №200/500/20-а на 19.05.2020 року. Зобов`язано відповідача надати у строк до 19 травня 2020 року: довідку про суму невиплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 19.05.2020 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №200/500/20-а відмовлено.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року відкладено підготовче засідання по справі №200/500/20-а на 09.06.2020 року.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №200/500/20-а відмовлено.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкладено підготовче засідання по справі №200/500/20-а на 06.07.2020 року.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу №200/500/20-а до розгляду по суті на 03.08.2020 року о 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року забезпечено участь представника Військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні, яке відбудеться 03 серпня 2020 року о 14 год. 00 хв. в режимі відео конференції.

16.03.2020 року представник відповідача засобами електронного зв`язку надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтував тим, що на підставі наказу командира військової НОМЕР_5 від 30.03.2019 року №83 позивач з 29.03.2019 року виведений в розпорядження командувача Сухопутних військ ЗСУ, на час розпорядження залишений у списках військової частини НОМЕР_1 . На підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України №260від 07.06.2018 року, грошове забезпечення виплачувалось в повному обсязі лише протягом двох місяців до 25.05.2019 року. На сьогодні позивач отримує грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугою років. Вважає, що позивач не має права на отримання грошового забезпечення у повному обсязі. Додав, що накази, на які посилається позивач у позовній заяві втратили чинність (а.с.86-87).

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача у судовому засіданні надав поясненні аналогічні викладеним у відзиві, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши адміністративний позов, перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові та у відзиві на адміністративний позов, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_6 (а.с.4-5).

30.04.2016 року між Міністерством оборони України в особі командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України вице адмірала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу (а.с.10-11).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 30.03.2019 року підполковника ОСОБА_1 , старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 з 29.03.2019 року виведено в розпорядження командувача військ військової частини НОМЕР_4 Сухопутних військ Збройних Сил України. На час розпорядження залишено у списках військової частини НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно виписного епікризу із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №574 ОСОБА_1 з 11.04.2019 року по 20.04.2019 року перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні (а.с.12).

З 08.05.2019 року по 22.05.2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні неврологічному відділенні, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2685 (а.с.13).

З 22.06.2019 року по 24.06.2019 року позивач перебував у госпітальному відділенні, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №870 (а.с.14).

З 26.06.2019 року по 26.07.2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3430 (а.с.15).

05.12.2019 року позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив виплатити грошове забезпечення у повному обсязі згідно раніше займаної посади або рівнозначної посади. До рапорту додав: копію виписного епікризу №574, копію виписного епікризу №2685, копію виписного епікризу №870, копію виписного епікризу №3430 (а.с.16).

У свідоцтві про хворобу №1934, яке затверджено головою Регіональної військово лікарської комісії 01.08.2019 року зазначено про те, що позивач потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на термін, необхідний для оформлення звільнення, але не більше 30 календарних днів (а.с.44-45).

Відповідно до наданої представником відповідача інформації щодо виплачених сум ОСОБА_1 за березень в квітні 10.04.2019 року виплачено 11688,07 грн., за квітень в травні 10.05.2019 року виплачено 12587,91 грн., за травень в червні 08.06.2019 року виплачено 12587,91 грн. (а.с.111).

Крім того, з розрахункової відомості на ОСОБА_1 вбачається, що останньому було виплачено за перебування на лікуванні та у відпустці у розмірі 49151,75 грн. (а.с.150).

Не погоджуючись з діями відповідача з приводу не нарахування та невиплати грошового забезпечення з 28.05.2019 року у повному обсязі та вважаючи їх протиправними, з метою зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення з 28.05.2019 року у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації..

Положеннями ст.2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Судом встановлено, що з 30.04.2016 року позивач проходить службу у Збройних Силах України та має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.7).

З 29.03.2019 року позивача введено в розпорядження командувача військ військової частини НОМЕР_4 Сухопутних військ Збройних Сил України, що підтверджується відповідним витягом із наказу від 30.03.2019 року №83 (а.с.9).

05.12.1019 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, у якому просив виплатити грошове забезпечення у повному обсязі. Крім того, позивачем були додані докази про те, що він перебував на лікуванні (а.с.16).

З цього приводу слід зазначити, що заява (рапорт) це документ, який подається для реєстрації та містить офіційне повідомлення з проханням чи пропозицією. Заява подається державним службовцем або працівником Збройних Сил. Рапорт подається військовослужбовцем Збройних Сил. (Інструкція з діловодства та документування управлінської інформації в електронній формі в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України №370 від 26.07.2018 року).

Однак, з матеріалів справи не вбачається обставин, які підтверджують, що рапорт позивача був розглянутий та відповідно за наслідками розгляду була надана відповідна відповідь.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №203 від 03.06.2020 року ОСОБА_1 з 03.06.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначає, що позивач отримував грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавку за вислугою років відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

Дана обставина позивачем не оспорюється.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до п.3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження.

Згідно п. 1 XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Згідно п.6 XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

З огляду на положення п.6 XXVIII Порядку №260, суд приходить до висновку, що підстав для виплати позивачу грошового забезпечення у повному обсязі з 28.05.2019 року не має. Відповідачем вірно виплачувалось грошове забезпечення позивачу у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугою років, оскільки позивач перебував у розпорядженні командувача військ військової частини НОМЕР_4 Сухопутних військ Збройних Сил України більше двох місяців.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач не оскаржував у судовому порядку наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 30.03.2019 року про виведення підполковника ОСОБА_1 в розпорядження командувача військ військової частини НОМЕР_4 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на наказ Міністерства оборони України від 15.11.2010 року №595 «Про затвердження Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військо службовцям Збройних Сил України», оскільки він втратив чинність 16.12.2016 року та на наказ Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, оскільки він втратив чинність 20.07.2018 року.

Крім того, на виконання ухвали суду від 27.04.2020 року представником відповідача надано витяг із розрахункової відомості, з якої вбачається, що позивачу виплачено за перебування на лікарняному та відпустці 49151,75 грн. (а.с.150).

За правилами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. До адміністративного суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушене чи оспорюється. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В процесі судового розгляду позивач не довів факт наявності спору з відповідачем щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення у повному обсязі з 28.05.2019 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до ухвали суду від 10.03.2020 року, тому розподіл судових витрат відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 139, 193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ за період з 28.05.2019 року по теперішній час та зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовцям ЗСУ за період з 28.05.2019 року по теперішній час - відмовити.

У судовому засіданні 03.08.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 05.08.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження застосовується з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року №731-ІХ (який набрав чинності 17.07.2020 року).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая