Справа № 520/8610/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 р. Справа № 520/8610/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019, повний текст складено 05.11.19 по справі № 520/8610/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 0-2030 від 04.07.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 0-2030 від 04.07.2019 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 в загальному розмірі 33361,8 грн.

Головне управління ДФС у Харківській області, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апелянт зазначає про помилковість висновків суду у зв`язку з тим, що нежитлові приміщення 1- го поверху № 1-35, 43, 44, 46, 48-50 в літ. "О-3" загальною площею 896,1 кв. м. є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 04.07.2019, яким позивачу визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 в розмірі 33361,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача, оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем невірно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості при нарахуванні податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 266 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Згідно пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності належать об`єкти нежитлової нерухомості: нежитлові приміщення 1- го поверху № 1-35, 43, 44, 46, 48-50 в літ. "О-3" загальною площею 896,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстровано на підставі договору купівлі - продажу № 3030 від 27.09.2013); нежитлові приміщення 1-го поверху № 36-41, 2-го поверху № 7-22 в літ. "О-3", загальною площею 575,9 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Харків, майдан Повстання, буд. 7/8 (зареєстровано на підставі договору купівлі - продажу № 3025 від 27.09.2013).

Спірні податкові зобов`язання позивачу нараховані за нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-35, 43, 44, 46, 48-50 в літ. "О-3" загальною площею 896,1 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок (нежитлові приміщення 1- го поверху № 1-35, 43, 44, 46, 48-50 в літ. "О-3" за адресою: м . Харків, майдан Повстання, буд. 7/8), виготовленого 29.10.2013 КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" призначення приміщень визначено як: коридор, цех, вмивальня, вбиральня, склад, підсобне приміщення, комора, коридор, сходова клітина.

Також на підтвердження використання зазначених нежитлових приміщень позивачем надано копії договорів оренди нежитлового приміщення від 21.06.2016, 03.01.2017, 20.03.2017, 02.01.2018, 02.01.2019, укладені із ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 .

Отже, за своїми характеристиками належні позивачу на праві власності вказані вище нежитлові приміщення за своїм функціональним призначенням є промисловими.

Також, відповідно до п. 266.5.1 п.266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, відповідно до п. 1-3 додатку № 1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/7 від 22.02.2017 "Про місцеві податки та збори у місті Харкові", ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Податковим органом при обрахуванні ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 застосовано ставку 1 % від мінімальної заробітної плати на 1 січня відповідного року згідно з вказаним рішенням Харківської міської ради (37,23 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування).

Втім, враховуючи, що судовим розглядом встановлено належність нежитлових приміщень загальною площею 896,1 кв. м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 до промислових приміщень, ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості має складати 0,25 % до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування як за промислові будівлі та склади.

Отже, визначення ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості 1 % при нарахуванні ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є безпідставним.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 0-2030 від 04.07.2019.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 по справі № 520/8610/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов