Справа № 400/313/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/313/20
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі № 400/313/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати неправомірною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі довідки відповідно до Порядку 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати довідку «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби» та довідку «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадови оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відповідно до Порядку 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідач протиправно відмовив їй у видачі відповідних довідок мотивуючи таку відмову тим, що позивач звільнена з посади спеціаліста І категорії якої наразі в державній службі не існує, тому прирівняти таку посаду до будь-якої аналогічної посади, що існує на даний час (після внесення змін до Закону України «Про державну службу», після 01.01.2016 ) є неможливим. Позивач вважає, що єдиною підставою для призначенні пенсії особам, що мають посади державної служи та відповідний стаж не менше як 10 років державної служби, є досягнення такими особами певного віку на пенсію та наявності страхового стажу передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що вона має право на пенсії державного службовця з прирівнянням її посади до посади І категорії державного службовця. Крім того, позивач зауважила, що відповідач грубо порушив її право на призначення пенсії державного службовця стверджуючи про неможливість прирівняння посади І категорії до посади, яка існує на даний момент, адже позивач в своєму зверненні мала на увазі не перерахунок пенсії, а перехід з одного виду пенсії на інший, що на думку позивача, є новим призначенням. Відповідну довідку зобов`язаний видати той орган, в якому особа працювала.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив звернення ОСОБА_1 від 18.07.2019 за вх. № 6113 щодо надання довідки відповідно до Порядку 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 розглянуто відповідачем та надано ОСОБА_1 відповідні довідки. Пізніше, позивач знову звернулась до відповідача щодо надання довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)», затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 з вимогою прирівняння посади спеціаліста І категорії до аналогічної посади, яка наявна в штаті на теперішній час. Відповідач надав позивачу відповідь на її звернення та пояснив, що Миколаївький ОВК не має владних повноважень для прирівняння посади спеціаліста І категорії до аналогічної посади, яка наявна в штаті на теперішній час.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 27 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону 889- УІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723- ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж;

- відсутність в Україні єдиної системи прирівнювання посади спеціаліста 1 категорії до будь-якої існуючої посади державної служби не може ставитись у провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами;

- суд першої інстанції не взяв до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 02.04.2019 у справі № 819/806/17, від 04.04.2019 у справі № 819/1553/17 і від 20.02.2018 у справі № 819/1730/17.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що позивачка з 23.05.1985 по 28.10.2008 працювала на посаді начальника ФГУ та на посаді спеціаліста І категорії в Новобузькому районному військовому комісаріаті.

09.02.2015 ОСОБА_1 рішенням МСЕК встановлено III групу інвалідності та призначено пенсію по інвалідності на підставі положень статті 30- 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

13.07.2019 після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 звернулась до Новобузького відділу обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015.

Як зазначила позивач в позові, Пенсійним фондом України їй було рекомендовано надати довідки про складові заробітної плати відповідно до Порядку 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017.

18.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського обласного військового комісаріату щодо надання їй довідки відповідно до Порядку 1-3 (а.с.34).

03.10.2019 вона отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у надані вказаної довідки, мотивуючи тим, що вона звільнилася з посади спеціаліста І категорії, якої наразі в державній службі не існує, тому прирівняти до будь якої аналогічної посади, яка існує на даний момент не можливо. Також, повідомлено, що чинним законодавством про державну службу не передбачено підстав для здійснення перерахунку пенсії особам, які звільнилися з посад державної служби раніше, тобто до внесення змін до Закону України «Про державну службу» з 01.01.2016.

ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.07.2019, зареєстровану в ІНФОРМАЦІЯ_4 за вхідним № 6113 від 18.07.2019 щодо надання довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Відповідачем на її заяву від 18.07.2019 надано довідки: «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» за вих. №4/4749, та «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» №4/4748 від 01.08.2019 відповідно до відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату на момент звільнення з Новобузького районного військового комісаріату з посади спеціаліста І категорії, які знаходяться на зберіганні у відділі фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, після отриманих довідок, позивач знову звернулась до відповідача щодо надання довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 з вимогою прирівняння посади спеціаліста І категорії до аналогічної посади, яка наявна в штаті на теперішній час.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про військові комісаріати» від 03.06.2013 №389 у відповідача не має владних повноважень для прирівняння посади спеціаліста І категорії до аналогічної посади, яка наявна в штаті на теперішній час.

В свою чергу, Миколаївським обласним військовим комісаріатом було направлено звернення до Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, АРК та м. Севастополі (далі - Міжрегіональне управління) з питань пенсійного забезпечення та прирівнення посади спеціаліста І категорії відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723) у контексті Закону України від 10 грудня 2015 №889-VІII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Міжрегіональне управління, надало роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Миколаївський обласний військовий комісаріат не наділений повноваженнями самостійно прирівнювати посади, яких вже не існує до категорій і груп оплати праці державної служби.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанові правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

В Рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 Конституційний Суд України визначив, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту. Здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України. Як і політика ціноутворення, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, і забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 90 Закону № 889-VІII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно прирівняння посади спеціаліста І категорії відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у контексті Закону України від 10 грудня 2015 №889-VІIІ «Про державну службу» суд з урахуванням роз`яснень Міжрегіонального управління, зазначає наступне.

До 01.05.2016 року законодавством про державну службу було встановлено 7 категорій посад державних службовців.

На сьогодні згідно із частиною другою статті 6 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» встановлено лише 3 категорії посад державної служби: категорія «А» (вищий корпус державної служби), категорія «Б» (керівники структурних підрозділів та їх заступники) та категорія «В» (інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б»).

Крім того, законодавством України визначений різний підхід до визначення належності посад до відповідної категорії посад до 01.05.2016 року та після 01.05.2016 року.

Відповідно до статті 51 Закону № 889 посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на 9 груп оплати праці.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 889 визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а ПФУ - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 3 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за № 766/30634 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Крім того, як вірно підсумував суд першої інстанції, що прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Водночас Законом № 889 не передбачено прирівняння до відповідних груп оплати праці посад державної служби чи їх віднесення до відповідних категорій посад державної служби посад, які наразі не існують та були віднесені згідно із Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» до відповідних категорій посад державних службовців.

За таких обставин, а також ураховуючи відсутність правових підстав для прирівняння до відповідних груп оплати праці посад державної служби, у відповідача не було підстав для видачі позивачу відповідної довідки, у зв`язку із чим відмова в її видачі з одночасним роз`ясненням при цьому суті змін до пенсійного законодавства України не порушила прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Миколаївський обласний військовий комісаріат не наділений повноваженнями самостійно прирівнювати посади, яких вже не існує до категорій і груп оплати праці державної служби.

До того ж відповідно до статті 101 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.
Враховуючи, що Закон № 889-VIII є чинним, а також те, що відповідно до частини 4 статті 6 цього Закону прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, беручи до уваги наведені вище правові висновки Конституційного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій є помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов`язані з пенсійним забезпеченням працівників державної служби , не відносяться до компетенції відповідача.

Близьких за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 825/506/18 (Пз/9901/16/18) від 23 жовтня 2019 року.

Посилання апелянта на рішення Верховного Суду, викладені в постановах від 02.04.2019 у справі № 819/806/17, від 04.04.2019 у справі № 819/1553/17 і від 20.02.2018 у справі № 819/1730/17, колегія суддів відхиляє оскільки вони стосуються інших правовідносин, а саме повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі № 400/313/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.