Справа № 640/3371/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

06 серпня 2020 року справа №640/3371/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
доІрпінської міської ради Київської області (далі по тексту - відповідач)
про1) визнання протиправним та скасування рішення від 28 вересня 2017 року №2665-40-VII в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, площею 0,05 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; 2) визнання протиправною бездіяльності щодо порушення строку розгляду клопотання від 30 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним рішення відповідача від 28 вересня 2017 року №2665-40-VII, зокрема вказує на те, що в такому рішенні визначено інше цільове призначення земельної ділянки ніж те, про яке зазначено у клопотанні. Крім того, позивач зазначає про грубе нехтування відповідачем вимог чинного законодавства щодо строків розгляду його клопотання від 30 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/3371/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого вказує на порушення строку звернення до суду щодо оскарження рішення від 28 вересня 2017 року №2665-40-VII, а також зазначає, що позивачем не доведено, яким чином оскаржуване рішення від 28 вересня 2017 року №2665-40-VII в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва порушує його права чи інтереси.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2018 року позивач направив до Ірпінської міської ради Київської області клопотання від 30 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрих кодом 040 лист вручено адресату 17 грудня 2018 року.

У зв`язку з неотриманням відповіді на подане клопотання 31 січня 2019 року представником позивача направлено адвокатський запит №16-01-2019 на адресу відповідача з проханням надати належним чином завірену копію рішення щодо розгляду клопотання від 30 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області.

Згідно відповіді відповідача від 15 лютого 2019 року №01-18/621, до якої долучено копію рішення шістдесят третьої сесії сьомого скликання Ірпінської міської ради Київської області від 24 січня 2019 року №4793-63-VII та витягу з додатку №1 до рішення, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Під час розгляду наданих графічних матеріалів, які є додатком до клопотання позивача, постійною депутатською комісією встановлено, що бажана земельна ділянка співпадає з місцем розташування об`єкта культурною спадщини місцевого значення, а саме могилою піонера ОСОБА_3 , вбитого фашистами, яка розташована в АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладені обставини, комісією розглянуто земельну ділянку поза межами охоронної зони довкола пам`яток культурної спадщини, яка більше всього співпадала з бажаною земельною ділянкою.

Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність визначена наявність рішення міської ради від 24 січня 2019 року №4682-63-VII, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:141:0016) площею 0,05 га у власність для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку обставинам справи суд виходить із наступного.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За правилами частин шостої, сьомої і десятої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, наведеними нормами права встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання.

Під час розгляду даної справ судом встановлено, що рішенням шістдесят третьої сесії сьомого скликання Ірпінської міської ради Київської області від 24 січня 2019 року № 4682-63-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:141:0016) площею 0,05 га у власність для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_2 .

Такому рішенню відповідача передувало рішення сорокової сесії сьомого скликання Ірпінської міської ради Київської області від 28 вересня 2017 року № 2665-40-VII, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, площею 0,05 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та яке є предметом оскарження у даній справі.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Спір у справі, що розглядається, стосується права власності третьої особи на земельну ділянку, а отже задоволення позовних вимог або відмова в їх задоволенні вирішить майнові права третьої особи або позбавить її права власності.

Таким чином, виник спір про цивільне право і подальше оспорювання права власності на спірну земельну ділянку не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на земельні ділянки.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Отже, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, оскільки, даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що провадження у адміністративній справі №640/3371/19 підлягає закриттю, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному місцевому загальному суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №640/3371/19 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення від 28 вересня 2017 року №2665-40-VII в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, площею 0,05 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та визнання протиправною бездіяльності щодо порушення строку розгляду клопотання від 30 листопада 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,05 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко