Справа № 640/23024/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Київ № 640/23024/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання протиправними та скасування наказів від 23.10.2019 №1072-ОС

та від 31.10.2019 №1101-ОС в частинах, поновлення на службі,

стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі-відповідач) в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 23 жовтня 2019 року №1072-ОС в частині звільнення з військової служби у запас генерал-майора ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 31 жовтня 2019 року №1101-ОС в частині виключення із списків Адміністрації Держприкордонслужби у зв`язку із звільненням з військової служби у запас генерал-майора ОСОБА_1 ;

- поновити генерал-майора ОСОБА_1 на військовій службі та призначити на посаду заступника директора департаменту, рівнозначну чи вищу посаду;

- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь генерал-майора ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.11.2019 по день поновлення на військовій службі;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення генерал-майора ОСОБА_1 на військовій службі, призначення на посаду та стягнення грошового забезпечення за один місяць у розмірі 30 640 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач проходив військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України (остання займана посада - заступник директора департаменту - начальник управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам Адміністрації Державної прикордонної служби України). Згідно з Директивою Голови Державної прикордонної служби України від 07 серпня 2019 року №48-дск у період з серпня по жовтень 2019 року здійснювалися заходи з оптимізації штату та структури Адміністрації Держприкордонслужби, під час якої скорочено та реорганізовано ряд департаментів та управлінь Адміністрації Держприкордонслужби без зменшення загальної чисельності особового складу цього органу.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 04 вересня 2019 року №904-ОС ОСОБА_1 , як і весь інший особовий склад Адміністрації Держприкордонслужби України, було виведено у розпорядження керівника Адміністрації; наказом Голови Державної прикордонної служби України від 23 жовтня 2019 року №Ю1072-позивача звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі), а наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31 жовтня 2019 року №Ю1101-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивачем вказано, що згідно з приписами частини сьомої статті 26 цього Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Такий порядок для військовослужбовців Державної прикордонної служби України визначений пунктами 93, 95, 130, І31, 278 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, згідно з яким «у разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених пунктом 95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів» (пункт 130 Положення).

Зазначено, що згідно з пунктом 13 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» такі переваги гарантуються учасникам бойових дій, до яких належить позивач.

Також позивачем вказано, що керівництвом Адміністрації Держприкордонслужби запропоновано інші нижчі (як по рівню грошового забезпечення, так і по штатному військовому званню) посади: заступника начальника регіонального управління з персоналу, та заступника начальника штабу - начальника відділу регіонального управління, тобто посади поза межами структури та штату Адміністрації Держприкордонслужби, що на думку позивача, є грубим порушенням вимог пунктів Положення про проходження військової служби. Від наданих позивачу пропозицій щодо можливих подальших призначень він відмовився, оскільки в штаті Адміністрації Держприкордонслужби та штатах регіональних управлінь було достатньо вільних посад, які відповідають наявній у ОСОБА_1 професійній (фаховій) підготовці, рівню та ступеню освіти і досвіду служби.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача 11.01.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та вказав, що під час проведення організаційно - штатних заходів управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам Адміністрації Держприкордонслужби - скорочено та відповідно ліквідовано посаду заступника директора департаменту - начальника цього управління. У зв`язку з скороченням посади позивач 09.08.2019 був письмово попереджений про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно - штатних заходів.

У новоствореному управлінні організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності Департаменту організації роботи, планування та контролю Адміністрації Держприкордонслужби посада начальника цього управління НИЖЧА, не є посадою заступника директора департаменту - начальника управління, штатом за цією посадою передбачено граничне військове звання полковник, та 53 тарифний розряд. У зв`язку з відсутністю у новоствореному штаті Адміністрації Державної прикордонної служби України вакантних рівних посад за напрямом діяльності, підготовки та набутому досвіду, генерал-майора ОСОБА_1, наказом Голови Державної прикордонної служби України від 04.09.2019 №904-ОС, було виведено у розпорядження Голови Державної прикордонної служби України. Цим же наказом від 04.09.2019 №904-ОС на посаду начальника новоствореного управління організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності Департаменту організації роботи, планування та контролю Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до вимог пункту 95 Положення, з урахуванням першочергового права призначення на вакантні посади, було призначено підполковника ОСОБА_4 . Отже, посада начальника в новоствореному управлінні, яке на думку позивача є аналогічним за своїм змістом функціями та завданнями з посадою, яку займав позивач є нижчою за тарифним розрядом та невакантною, оскільки на неї було призначено підполковника ОСОБА_4 та відповідно не могла бути запропонована позивачу.

Також зазначено, що генерал-майору ОСОБА_1 було запропоновано нижчі вакантні посади, а саме: заступника начальника Східного регіонального управління з персоналу (полковник, 51 т.р.), заступника начальника штабу - начальника відділу організаційно-мобілізаційної робота та організації повсякденної діяльності штабу Північного регіонального управління (полковник, 44 т.р.), заступника начальника штабу з прикордонної служби - начальника відділу прикордонної служби штабу Східного регіонального управління (полковник, 44 т.р.), проте генерал-майор ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовився.

Оскільки інших вакантних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення позивача в Адміністрації та в цілому у Державній прикордонній службі України відсутні та враховуючи відмову позивача від призначення на нижчі вакантні посади, які йому були запропоновані, використання генерал-майора ОСОБА_1 на військовій службі було неможливе, про що начальником управління кадрового менеджменту Адміністрації Держприкордонслужби 23.10.2019 складено відповідний висновок.

Вказано, що у зв`язку з надходженням до управління кадрового менеджменту рапорту ОСОБА_1 про відмову від запропонованих посад, посадовими особами управління кадрового менеджменту Адміністрації Держприкордонслужби було опрацьовано відповідне подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із скороченням штатів. Зазначене подання було підставою для видання оскаржуваного наказу Голови Державної прикордонної служби України від 23.10.2019 №1072-ОС.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.10.2019 №1101-ос позивача було виключено зі списків особового складу Адміністрації Державної прикордонної служби України з 15 листопада 2019 року з наданням невикористаної частини щорічної відпустки на підставі його клопотання зазначеного у рапорті від 23.10.2019.

На думку відповідача, дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення на посаду у зв`язку з відмовою позивача від запропонованих посад та подальше звільнення та виключення генерал-майора ОСОБА_1 з військової служби були правомірними.

Представником позивача 17.01.2020 подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що 07.08.2019 Директивою Адміністрації Держприкордонслужби України №48ДСК «Про оптимізацію Адміністрації Державної прикордонної служби України» введено в дію новий штат Адміністрації Держприкордонслужби №123.

З урахуванням імперативного двомісячного строку, визначеного пунктом 129 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 - процедура надання військовослужбовцям пропозицій щодо подальшого проходження військової служби в органі та надання іншим попередження про майбутнє звільнення повинно було розпочатися не пізніше 06.06.2019 та завершитися 06.08.2019.

Натомість, відповідачем 06.06.2019 не було розпочато вищевказану процедуру, а одразу 07.08.2019 було введено в дію новий затверджений штат (нові посади) та скасовано діючий, зроблено не тільки в один день, а і одним документом - Директивою Адміністрації Держприкордонслужби України №48ДСК.

У зв`язку із запровадженням нового штату, починаючи з 07.08.2019 всі посади в Адміністрації Держприкордонслужби України набули статусу вакантних та потребували негайного заміщення - а передуючі новоутвореним посади - вже офіційно були скорочені, натомість через недотримання відповідачем процедури, визначеної пунктом 129 Положення - військовослужбовці фактично продовжили займати посади, які офіційно вже були ліквідовані, а нові посади (діючи) були взагалі ніким ще не заміщені, оскільки не було за 2 місяці проведено процедуру запропонування займання затверджених новоутворених посад та формування списку осіб, які підлягають звільненню.

Представником позивача звернуто увагу суду на статус військового звання позивача - він є генерал-майором. До проведення скорочення позивач займав посаду (заступника директора департаменту - начальника управління) займання якої потребує військового звання лише полковника. Така посада відносилася до 55 тарифного розряду. Враховуючи, що станом на 07.08.2019 вакантність всіх наявних посад в Адміністрації Держприкордонслужби України та враховуючи військовий статус позивача, як генерал-майора - він відповідав критерієм для зайняття такої посади, як «директор департаменту» (будь-якого з новоутворених департаментів). Натомість цієї посади йому запропоновано не було.

Позивачу були запропоновані нижчі посади, але не в структурному підрозділі, в якому працював позивач - Адміністрації Держприкордонслужби, а в територіальних підрозділах - регіональних управліннях Держприкордонслужби. Позивач відмовився від зайняття таких посад, зазначивши про порушення відповідачем Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV та Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009.

Враховуючи наявність в діях відповідача порушень пунктів 95, 129, 131 Положення, з урахуванням протиправності дій відповідача по відношенню до позивача та з урахуванням того, що доводи відзиву відповідача на позовну заяву не спростовують фактів, обставин, доводів викладених в позові та відповіді на відзив на позов та доказів, з урахуванням доказів, які містяться в матеріалах справи та підтверджують протиправність дій відповідача по відношенню до позивача, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Адміністрацією Державної прикордонної служби України 28.01.2020 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що Директивою Адміністрації Держприкордонслужби від 07.08.2019 № 48 ДСК «Про оптимізацію Адміністрації Державної прикордонної служби України» з метою покращення ефективності управління структурними підрозділами Держприкордонслужби, оперативно службової діяльності було запроваджено організаційно - штатні зміни у Адміністрації Держприкордонслужби головні акценти під час яких зроблені на скороченні посад в управлінських ланках, виключенні дублювання функцій і структур, наближенні до європейських норм співвідношення органів управління й забезпечення до підрозділів кордону. З 15 існуючих департаментів в Адміністрації Держприкордонслужби створено 5, загальна кількість самостійних структурних підрозділів скорочено на третину, а кількість генеральських посад зменшено на 21%.

Пунктом 129 Положення визначено, що у разі проведення організаційно- штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби. Тобто, з 07.08.2019 було запроваджено організаційно - штатні зміни, відповідно з цього числа і розпочався перебіг двомісячного строку проведення зазначених заходів.

Так, Директивою від 07.08.2019 №48ДСК введено в дію новий штат Адміністрації Держприкордонслужби № 123 ДСК та визнано таким, що втратив чинність діючий штат Адміністрації Держприкордонслужби, що затверджений Директивою Адміністрації Держприкордонслужби від 12.11.2014 № 132 ДСК.

Крім того пунктом 3 Директиви було визначено, що організаційно - штатні зміни закінчити до 11.11.2019. Тобто, з 07.08.2019 по 11.11.2019 в Адміністрації Держприкордонслужби тривав період організаційно-штатних заходів. У зв`язку із зазначеним, позивачу під особистий підпис 09.08.2019, відповідно до ПОПЕРЕДЖЕННЯ про можливе звільнення, було доведено інформацію, що відповідно до Директиви Адміністрації Держприкордонслужби від 07.08.2019 №48ДСК посаду заступника директора департаменту - начальника управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам Адміністрації Держприкордонслужби скорочено, у зв`язку із чим він попереджається про можливе звільнення з військової служби, але не раніше ніж за 2 місяці після попередження.

Додатково зазначено, що відповідно до підпункту 1 пункту 127 Положення, зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі скорочення штатних посад - до двох місяців.

Оскільки, з 15 скорочених департаментів в Адміністрації Держприкордонслужби створено 5, загальна кількість самостійних структурних підрозділів теж скорочено на третину, відповідно і кількість рівних посад які можливо було запропонувати позивачу була скорочена до 5, призначення на ці посади здійснювалось за рішенням Голови Держприкордонслужби в порядку визначеному пунктом 130 Положення, а саме спочатку призначалися військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.

Враховуючи викладене, посада начальника в новоствореному управлінні є НИЖЧОЮ за тарифним розрядом (була 55т.р. стала 53 т.р.) та невакантною оскільки на неї було призначено підполковника ОСОБА_4 та відповідно не могла бути запропонована позивачу.

Посада директора департаменту не могла бути запропонована позивачу оскільки вона була ВИЩОЮ ніж посада яку фактично займав позивач, а відповідно до пункту 93 Положення не передбачено призначення на ВИЩІ посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Разом з тим, відповідачем зазначено, що процедура проведення організаційно - штатних заходів, не є предметом розгляду цієї справи, виходячи з неможливості призначення на рівну посаду, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи, доводами викладеними у відзиві на позов та цих запереченнях, відсутності підстав для призначення на вищу посаду, відмовою позивача від призначення на нижчі посади, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Представником позивача 26.02.2020 подано письмові пояснення, в яких вказано, що після введення в дію нового штату - посада «начальник управління» стала відноситися до 53 тарифного розряду, тобто - стала нижчою, в порівнянні з посадою «заступник директора департаменту - начальник управління», яка до зміни штату відносилася до 55 тарифного розряду і яку займав позивач. Той факт, що новоутворена посада «начальник управління» є рівнозначною за змістом посаді «заступник директора департаменту - начальник управління» - свідчить порівняння (аналіз - зрівняння у виді довідки міститься в матеріалах справи) Положень новоствореного управління та скороченого управління (очолюване позивачем раніше). Натомість, той факт, що вона має нижчий тарифний розряд - свідчить про те, що вона є нижчою.

Звертає увагу суду, що з урахуванням військового звання генерал-майора - позивач відповідав критерієм на заміщення новоутвореної хоч і нижчої, але посади «начальника управління», а з урахуванням напряму підготовки позивача чи основній або спорідненій спеціальності - він мав переважне право розраховувати на зайняття посади керівника управління.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 проходив військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Згідно витягу з наказу Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.12.2018 №1259-ОС, генерал-майора ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора департаменту - начальником управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам (а.с.11).

Відповідно до витягу з наказу Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.03.2019 №212-ОС позивача зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України та вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою заступника директора департаменту - начальником управління мобілізаційної роботи та підготовки органів управління Департаменту протидії воєнним загрозам 02.03.2019 (а.с.12).

Згідно витягу з наказу Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.09.2019 №904-ОС позивача зараховано у розпорядження Голови Адміністрації Державної прикордонної служби.

Наказом Голови Адміністрації Державної прикордонної служби від 23.10.2019 №1072-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) (а.с.13).

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.10.2019 №1101-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.85).

Позивач, вважаючи такі дії Адміністрації Державної прикордонної служби України протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 12, 13 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі - Положення), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються Адміністрацією Держприкордонслужби.

Право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які мають статус юридичної особи і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище (далі - начальники).

Відповідно до пункту 129 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, разі проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби.

Пунктом 130 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі визначено, що разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених пунктом 95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.

Відповідно до аункту 95 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі військовослужбовці призначаються на посади з урахуванням відповідності їх професійної (фахової) підготовки за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, освітньокваліфікаційного рівня вимогам до цих посад, визначеним посадовими інструкціями, та досвіду служби за фахом.

У разі коли є потреба призначити військовослужбовця на посаду, призначення на яку можливе лише після проходження ним додаткової підготовки в межах наявної у нього професійної (фахової) підготовки за відповідним напрямом підготовки чи основною або спорідненою спеціальністю, і військовослужбовець не заперечує проти цього, його призначенню на таку посаду повинна передувати відповідна підготовка (перепідготовка).

У визначених законом випадках військовослужбовець повинен пройти спеціальну перевірку щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов`язаних із виконанням функцій держави, а також у разі потреби в установленому законодавством порядку пройти процедуру оформлення допуску до державної таємниці.

У разі неподання або подання недостовірних відомостей військовослужбовець не може бути призначений на відповідну посаду, а призначений на посаду підлягає звільненню з посади, якщо інше не передбачено Конституцією України.

Відповідно до пункту 131 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади.

У разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, посада якого внаслідок проведення організаційно-штатних заходів скорочується, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного цим Положенням.

Пропозиції щодо призначення на посаду доводяться до військовослужбовця начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, чи одним з його заступників за попереднім узгодженням з посадовою особою, якій відповідно до номенклатури посад надано повноваження щодо призначення військовослужбовця на цю посаду.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи відомості щодо доведення генерал-майору ОСОБА_1 директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.08.2019 №48ДСК про скорочення посади та пропозиції щодо подальшого проходження військової служби, позивачу було запропоновано наступні посади: заступник начальника Східного регіонального управління з персоналу (полковник, 51 т.р.); заступник начальника штабу - начальника відділу організаційно-мобілізаційної робота та організації повсякденної діяльності штабу Північного регіонального управління (полковник, 44 т.р.) та заступник начальника штабу з прикордонної служби - начальника відділу прикордонної служби штабу Східного регіонального управління (полковник, 44 т.р.) (а.с.77,78).

Відповідно до запису ОСОБА_1 у вказаній відомості, останій зазначив, що відповідно до Положення про проходження служби у Адміністрації Держприкордонслужби, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» йому повині були запропонувати посаду по штатному розпису Адміністрації Держприкордонслужби, а у разі неможливості, повернути на посаду першого заступника начальника регіонального управління.

Суд зазначає, що такий запис можна розцінювати, як відмову позивача від запропонованих йому посад.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рапорту ОСОБА_1 від 23.10.2019 вбачається, що позивач просив направити його особову справу до Святошинського РВК в м. Києві та надати чергову відпустку за 2019 рік.

Крім того, начальником управління кадрового менеджменту Адміністрації Держприкордонслужби складено висновок від 23.10.2019 про неможливість використання на військовій службі ОСОБА_1 , оскільки в Держприкордонслужбі відсутні рівні посади, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти та досвіду служби, а також відмову військовослужбовця від призначення на нижчі посади (а.с.80).

З огляду на зазначене та у зв`язку з відмовою позивача на заміщення запропонованих йому посад, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування наказів Голови Адміністрації Державної прикордонної служби від 23.10.2019 №1072-ОС про звільнення з військової служби та наказу від 31.10.2019 №1101-ОС про виключення зі списків особового складу та всіх видів ОСОБА_1 .

З огляду на те, що позовна вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідною від позовних вимог про скасування наказів про звільнення та виключення з особового складу та поновлення позивача на військовій службі, то у її задоволенні також слід відмовити.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про недоведеність позивачем заявлених вимог та про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.