Справа № 320/4303/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4303/19 Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Степанюка А.Г. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачеві одноразової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ (виконання службового обов`язку під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС);

- зобов`язати відповідача направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачеві грошової допомоги для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві одноразову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ (виконання службового обов`язку під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що становить 384200,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

06 липня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 22671, ОСОБА_2 подано запит на отримання публічної інформації, в додатках до якого містилось свідоцтво про смерть ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 ).

29 липня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 26370, ОСОБА_3 подано до суду заяву про заміну позивача по справі на правонаступника. Дана заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є рідною дочкою померлого ОСОБА_1 (позивача посправі), є спадкоємицею прав та обов`язків ОСОБА_1 за заповітом, який заявниця прийняла, наголошує, що у даному спорі можливо здійснити правонаступництво та замінити позивача.

Колегія суддів, вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви, у зв`язку з тим, що правовідносини, які становлять предмет адміністративного позову у справі № 320/4303/19, не допускають правонаступництва, оскільки пов`язані з особистими немайновими правами ОСОБА_1 , що виключає можливість заміни позивача у справі правонаступником.

Правові підстави закриття провадження у справі визначені ст. 238 КАС України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

- скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

- визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно до ст. ст. 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 319 КАС України передбачено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Правовідносини, які становлять предмет адміністративного позову у справі № 320/4303/19, не допускають правонаступництва, оскільки пов`язані з особистими немайновими правами ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що провадження у справі № 320/4303/18 підлягає закриттю з підстав, що передбачені п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Водночас, вирішуючи питання про можливість закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог абз. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 319 КАС України повинен надати оцінку також правомірності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Згідно посвідчення від 18 квітня 2019 року серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є особою з інвалідності 2 групи.

Відповідно до посвідчення від 06 липня 2006 року серії НОМЕР_5 (категорія 1), ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з витягу з наказу про відрядження особового складу районного відділення внутрішніх справ на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС від 12 червня 1986 року № 56, у зв`язку із аварією на Чорнобильській АЕС і відповідними вказівками начальника управління внутрішніх справ Київської області по ліквідації наслідків аварії на атомній електростанції було наказано відрядити співробітників Обухівського районного відділення внутрішніх справ на ліквідацію наслідків на Чорнобильській атомній електростанції з 09 по 24 травня 1986 року капітана міліції ОСОБА_1 , що підтверджується також довідкою від 22 липня 1994 року № 3603.

Згідно витягу із акту огляду МСЕК № 020303 від 10 червня 1994 року ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії АВ № 1043497 від 19 березня 2019 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У довідці Обухівської районної державної адміністрації Управління соціального захисту населення № 60/29-1719 від 06 травня 2019 року зазначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, передбачена статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в період перебування на обліку в Управлінні (з 2006 року) ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно листа Львівської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» № 1390/790 від 06 червня 2019 року, ОСОБА_1 до 01 січня 2007 року у Львівську обласну дирекцію не звертався з приводу компенсації одноразової грошової допомоги та страхову суму не отримував.

Як вбачається з листа Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 16 липня 2019 року № 302/31/01-2019, позивачу було відмовлено в виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років та за умовами пункту 4 Порядку № 850 позивач не має права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зі змісту п. 1 Порядку №850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно пп. 2 п. 3 вказаного Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

За правилами п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що законодавством встановлено порядок дій щодо вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, згідно якого, після надходження заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності з додатковими документами керівником органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, у п`ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви направляється до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги. При цьому жодних застережень щодо наявності повноважень у відповідача здійснювати перевірку змісту поданих до заяви (рапорту) документів вимогам чинного законодавства матеріали справи не містять.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі №822/911/17, від 11 грудня 2019 року по справі №822/2690/17, від 25 жовтня 2019 року по справі №822/6326/15.

Доводи апелянта не спростовують висновки, викладені в рішенні суд першої інстанції.

Зважаючи на відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а також встановлений факт смерті фізичної особи - позивача у справі, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року слід визнати нечинною, а провадження у цій справі закрити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року - визнати нечинним.

Провадження у справі № 320/4303/19 справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: А.Г.Степанюк

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 04 серпня 2020 року.