Справа № 587/1494/20
Суддя: Черних О. М.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1494/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Землюк А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до начальника відділу безпеки дорожнього руху батальйону Управління патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Овчаренко Олександра (04128, Київська область, вул. Академіка Туполєва, 19, м. Київ), третя особа: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (04128, Київська область, вул. Академіка Туполєва, 19, м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови ДП18 № 802030 від 12.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 червня 2020 року відповідачем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень. Позивач зазначав, що з вказаною постановою не згоден, вказуючи, що дійсно 12 червня 2020 року приблизно о 12 год. 20 хв. він керував транспортним засобом Мерседес Бенц, д.н.з НОМЕР_1 , на 76 км автодороги М-03 «Київ-Харків» та був зупинений працівниками поліції якими складено постанову ДП18 №802030, відповідно до якої в автомобілі не виявлено двадцять третього посадочного місця хоча згідно технічного паспорта їх має бути 23. Однак позивач вказує, що працівникам поліції було показано двадцять третє місце яке було складено для зручносі на що працівники поліції ніяк не відреагували. Вказані дії працівника поліції позивач вважає незаконними та просить скасувати постанову щодо накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за ст. 121 ч. 2 КУпАП. Крім того просить поновити пропущений ним строк на оскарження вказаної постанови, оскільки при підготовці документів для звернення до суду виникла необхідність в зверненні до відповідача за наданням роз`яснень, оскільки наявна в позивача копія постанови про адміністративне правопорушення була нечитаємою.

Позивач та його адвокат в судове засідання не з`явилися, в своїй заяві позивач просить слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив залишити постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення без змін, а позовну заяву без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №802030 від 12.06.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Зазначено, що ОСОБА_1 , 12.06.2020 року об 12 год. 10 хв. на 76 км а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський, керував автомобілем Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Суми на транспортному засобі на якому встановлено 22 місця для сидіння, що не відповідає зазначеній кількості місць в реєстраційних документах, де зазначено 23 місця, чим порушив вимоги пунктів 31.3, 31.3 а ПДР України (а. с. 9).

В той же час, позивач в своїй позовній заяві вказує на ряд порушень з боку працівників поліції при винесенні оскаржуваної постанови, зокрема, не повідомлено причину зупинку транспортного засобу, порушено порядок винесення постанови, не надано можливості скористуватися послугами адвоката.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані обставини свідчать про те що, вищевказана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 №802030 від 12.06.2020 року складена із порушенням порядку розгляду адміністративної справи. Розглянута на місці вчинення адміністративного правопорушення, внаслідок чого особі відносно якої винесено дану постанову не надано достатньо часу для підготовки до розгляду справи, що унеможливило реалізацію ним прав, передбачених законодавством.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч. 1 статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В порушення вимог ст. ст. 254, 258 КУпАП не складено протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності з положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Об`єктивних доказів, які б з достовірністю підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надано, досліджені судом докази не дають можливості «поза розумним сумнівом» зробити однозначний висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача порушення вимог п.п. 31.3 , 31.3 а Правил дорожнього руху України і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, не надано, а тому за зазначених обставин постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можу вважатися такою, що відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.

Крім того, посилання позивача на причини пропуску строків звернення до суду можна визнати поважними, оскільки підтверджені викладені обставини, а саме надано адвокатський запит та відповідь на нього (а.с. 10-11).

Відповідно до ст.. 139, 143 КАС України, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано ордер №1003218 на надання правової допомоги адвокатом Страшок Є.В., однак не надано жодних інших необхідних доказів, документів, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, до стягнення підлягає сума судових витрат, які підтверджено документально, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 420 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 243 -246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови серії ДП18 № 802030 від 12 червня 2020 року.

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до начальника відділу безпеки дорожнього руху батальйону Управління патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Овчаренко Олександра (04128, Київська область, вул. Академіка Туполєва, 19, м. Київ), третя особа: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (04128, Київська область, вул. Академіка Туполєва, 19, м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП серії ДП18 № 802030, прийняту стосовно ОСОБА_1 , 12 червня 2020 року начальником відділу безпеки дорожнього руху батальйону Управління патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Овчаренко Олександром, і провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О.М.Черних