Справа № 380/4944/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4944/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» про стягнення заборгованості з рахунків у банках в сумі 2040539,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал», в якому просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задоволити позовні вимоги та стягнути з Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» () грошові кошти до бюджету в розмірі 2040539,10 грн., які знаходяться на рахунках в банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків та готівкові кошти та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Міське комунальне підприємство «Новояворівськводоканал» має заборгованість перед бюджетом, що складається із сум податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, яка згідно довідки про суму заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 18 травня 2020 року № 20891/10/52.09-13 станом на 14 травня 2020 року складає 2040539,10 грн. Вказує, що зазначену заборгованість становлять несплачені відповідачем у встановлений строк самостійно задекларовані суми коштів, зазначені у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2019-2020 роки, уточнюючому розрахунку за вересень 2019 року, а також нараховані контролюючим органом суми коштів відповідно до податкових повідомлень-рішень № від 02 липня 2019 року, № від 02 липня 2019 року та № від 01 листопада 2019 року.

Повідомляє, що на адресу відповідача надсилалась податкова вимога форми «Ю» № 609-17 від 20 червня 2017 року.

Позивач зазначає, що на даний час суми податкових зобов`язань є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині нарахування пені. Зазначене аргументує тим, що у позовній заяві позивач посилається на те, що згідно інтегрованої картки платника податків, залишок несплаченої відповідачем пені становить 223259,66 грн. Проте, оскільки інтегрована картка платника податків не долучена до позовної заяви, то перевірити наданий позивачем розрахунок неможливо.

Крім того, зауважує, що позивач не зазначив причин невчасного подання інтегрованої картки платника податків відповідача.

Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» пені згідно ненаданої інтегрованої картки платника податків Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 30 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 16 липня 2020 року.

Ухвалою суду від 15 липня 2020 року в задоволенні заяви відповідача від 10 липня 2020 року із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року, яка занесена в протокол судового засідання задоволено клопотання відповідача від 10 липня 2020 року № 255 про перенесення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 30 липня 2020 року.

В судове засідання, призначене на 30 липня 2020 року, відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою від 16 липня 2020 року (а.с.75).

В судовому засіданні, яке відбулося 30 липня 2020 року суд заслухав усні пояснення представника позивача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити.

Також суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міське комунальне підприємство «Новояворівськводоканал» () є юридичною особою та зареєстроване за адресою: вул. Б. Пасічника, 1, м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область, 81053, код КВЕД 36.00 Забір, очищення та постачання води (а.с.6-7).

Згідно наданої Головним управлінням ДПС у Львівській області довідки про рахунки Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» від 18 травня 2020 року № 20892/10/52.09-13 станом на 18 травня 2020 року у відповідача наявні відкриті рахунки в установах банків (а.с.8-9).

Відповідно до довідки про суму заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області, яка підлягає стягненню від 18 травня 2020 року № 20891/10/52.09-13 станом на 14 травня 2020 року у Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» наявна заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку всього на суму 2040539,10 грн. в тому числі: податок на додану вартість 2040539,10 грн. (а.с.5).

Згідно даних інтегрованої картки платника податків Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)) станом на 30 квітня 2020 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2628481,48 грн., в тому числі: недоїмка 2407828,68 грн., залишок несплаченої пені (гр.13) 220652,8 грн. (а.с.36-42).

Суд встановив, що податковий борг відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2040539,10 грн. виник на підставі:

1) самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, а саме:

- податкової декларації з податку на додану вартість від 19 липня 2019 року за червень 2019 року у сумі 154421,00 грн. (а.с.11);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 14 серпня 2019 року за липень 2019 року у сумі 141791,00 грн. (а.с.12);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 16 вересня 2019 року за серпень 2019 року у сумі 175423,00 грн. (а.с.13);

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 14 листопада 2019 року за вересень 2019 року у сумі 219745,00 грн. (а.с.14);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 15 листопада 2019 року за жовтень 2019 року у сумі 11009,00 грн. (а.с.15);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 18 жовтня 2019 року за вересень 2019 року у сумі 219745,00 грн. (а.с.16);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 14 грудня 2019 року за листопад 2019 року у сумі 105942,00 грн. (а.с.17);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 14 січня 2020 року за грудень 2019 року у сумі 29627,00 грн. (а.с.18);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 13 лютого 2020 року за січень 2020 року у сумі 166475,00 грн. (а.с.19);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 13 березня 2020 року за лютий 2020 року у сумі 320460,00 грн. (а.с.20);

- податкової декларації з податку на додану вартість від 15 квітня 2020 року за березень 2020 року у сумі 248671,00 грн. (а.с.11);

2) нарахованих контролюючим органом сум грошових зобов`язань відповідно до податкових повідомлень-рішень, а саме:

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 02 липня 2019 року № , прийнятого на підставі акта перевірки № 2080/55.12/22400071 від 02 липня 2019 року, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та на підставі статті 126 Податкового кодексу України зобов`язано Міське комунальне підприємство «Новояворівськводоканал» сплатити штраф у сумі 92185,71 грн. (а.с.23) Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 894 вказане податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 30 липня 2019 року (а.с.25);

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 01 листопада 2019 року № , прийнятого на підставі акта перевірки № 3613/52.04/22400071 від 31 жовтня 2019 року, яким встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України застосовано до Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» штраф на загальну суму 5529,73 грн. (а.с.31). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 597 вказане податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 22 листопада 2019 року (а.с.26);

- податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 01 листопада 2019 року № , прийнятого на підставі акта перевірки № 3628/52.04/22400071 від 31 жовтня 2019 року, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та на підставі статті 126 Податкового кодексу України зобов`язано Міське комунальне підприємство «Новояворівськводоканал» сплатити штраф у сумі 146000,00 грн. (а.с.33). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 660 вказане податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 22 листопада 2019 року (а.с.35).

20 червня 2017 року Головне управління ДФС у Львівській області винесло податкову вимогу форми «Ю» № 609-17 відповідно до якої загальна сума податкового боргу Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 19 червня 2017 року становить: 145500,90 грн., у тому числі основний платіж: 145500,90 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи): 0,00 грн., пеня: 0,00 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код бюджетної класифікації 14010100) (а.с.10). Зазначена податкова вимога вручена директору Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» Дорошу В.Т. 20 червня 2017 року, про що свідчить вчинений ним підпис у графі цієї податкової вимоги «Податкову вимогу отримав» (а.с.10).

Докази, які б підтверджували ту обставину, що вищезгадані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога оскаржувались відповідачем, у матеріалах справи відсутні, відповідно, визначені у них зобов`язання є узгодженими.

Відомостей про сплату податкового боргу, який є предметом стягнення у цій справі у матеріалах справи немає.

Вважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абзаці 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Таким чином, враховуючи те, що доказів оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС (ДПС) у Львівській області № від 02 липня 2019 року, № від 01 листопада 2019 року, № від 01 листопада 2019 року в судовому порядку відповідачем не надано, а суми грошових зобов`язань, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2019-2020 роки (а.с.11-13, 15-21) та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2019 року (а.с.14) самостійно визначені Міським комунальним підприємством «Новояворівськводоканал», суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду та станом на момент розгляду цієї справи, заявлені позивачем до стягнення грошові зобов`язання відповідача вважаються узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими даними, тому такі відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, набули статусу податкового боргу.

Доказів на спростування вказаного факту відповідачем не надано.

Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених вказаним Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному вказаним Кодексом.

Згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Докази вжиття Міським комунальним підприємством «Новояворівськводоканал» заходів щодо погашення податкового боргу в сумі 2040539,10 грн. у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Враховуючи наявну заборгованість у відповідача за минулі періоди, такому вже була вручена податкова вимога форми «Ю» № 609-17 від 20 червня 2017 року на суму податкового боргу 145500,90 грн.

Після вручення такої вимоги відповідачу сума податкового боргу Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» збільшилася, але оскільки податковий борг не був погашений у повному обсязі, відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України податкову вимогу позивач повторно не надсилав.

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

Разом з тим, як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву відповідач не заперечує наявної у нього суми податкового боргу, що є предметом оскарження у цій справі, а лише не погоджується з позовними вимогами в частині нарахування пені, аргументуючи це тим, що оскільки інтегрована картка платника податків не долучена до позовної заяви, то перевірити наданий позивачем розрахунок неможливо.

З приводу таких тверджень позивача суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься інтегрована картка платника податків Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)) згідно якої станом на 30 квітня 2020 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2628481,48 грн., в тому числі: недоїмка 2407828,68 грн., залишок несплаченої пені (гр.13) 220652,8 грн. (а.с.36-42). Тому з огляду на це, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість перевірки наданого відповідачем розрахунку пені.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу платника податків за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Отже, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а відтак і дотримана встановлена Податковим кодексом України процедура, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а тому вимоги позивача про стягнення податкового боргу за рахунок грошових коштів на банківських рахунках платника податків, відповідають приписам чинного законодавства.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У позовній заяві позивач просить, зокрема, стягнути з відповідача готівкові кошти у розмірі 2040539,10 грн. Однак, позивач не надав доказів про наявність у відповідача готівки, за рахунок якої може бути погашена вказана заборгованість.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги отримання податкової вимоги відповідачем, зважаючи на відсутність доказів добровільної сплати визначеної суми податкового боргу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 2040539,10 гривень.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість, відповідач у справі не надав жодного доказу на спростування позовних вимог.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги належить задоволити повністю, а саме стягнути до бюджету з Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 2040539,10 гривень.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» (вул. Б. Пасічника, 1, м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область, 81053) про стягнення заборгованості з рахунків у банках та готівкових коштів в сумі 2040539,10 грн. задоволити повністю.

Стягнути до бюджету з Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» (вул. Б. Пасічника, 1, м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область, 81053, ) грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 2040539,10 гривень.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.