Справа № 542/516/20
Суддя: Афанасьєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/516/20
Провадження № 2-а/542/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Чиж Л.О.,

представника позивача - адвоката Яковенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Яковенка Олександра Васильовича до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Холковського Олександра Олексійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Яковенко Олександр Васильович звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Холковського Олександра Олексійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначає, що 02.05.2020 року, керуючи транспортним засобом марки NEW HOLAND ТХ 390, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був зупинений патрульним автомобілем.

Після перевірки документів, поліцейським роти №1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Холковським О.О. було повідомлено водія про, нібито, перевищення ширини транспортного засобу максимально дозволеної.

На заперечення позивача щодо відсутності у поліцейського необхідних повноважень щодо визначення меж габаритів машин, відповідач жодним чином не відреагував та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №958135.

Відповідно до вказаної оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вказану постанову від 02.05.2020 року ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Зазначає, що для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема, у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Відповідно до п. 2.4.2 ПДР України, у разі виявлення під час здійснення габаритно- вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт. Відповідач жодного акту не складав, а позивач, отримавши оскаржувану постанову, продовжив свій рух.

Зазначає, що заміри транспортних засобів і вантажу здійснив відповідач на місці зупинки позивача за допомогою невідомих, несертифікованих та неатестованих приладів.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача було здійснено неуповноваженими на це особами та не у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях.

Вказує, що відповідно до правових норм, доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів. Однак, матеріали адміністративного провадження не містять жодного із викладених вище документів, більше того, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній позивачем постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

Відповідачем не було дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Позов просив задовольнити.

Відповідач поліцейський роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Холковський О.О. в судове засідання не з`явився, надав відзив на адміністративний позов (а.с.33-36), в якому зазначив, що позов є безпідставним та необґрунтованим, він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач своїми діями посягнув на безпеку дорожнього руху, а саме: 02.05.2020 року о 07 год. 42 хв. на а/д М22 Полтава- Олександрія, 25км., водій керував транспортним засобом NEW HOLAND ТХ 390 д.н.з НОМЕР_1 , ширина якого більша ніж 2,6 м., без відповідних дозвільних документів, чим порушив п.п.22.5 ПДР України та п.4 Постанови КМУ №30, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до п.п. «г» п.2.1. Правил дорожнього руху України, водій великогабаритного транспортного засобу повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил. Позивач таких документів не надав. Таким чином інспектор фактично не здійснював велико-габаритний контроль, а перевіряв у водія наявність дозволу на рух.

Враховуючи норми законодавства, поліцейський притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та застосував до порушника стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 510 гривень.

Крім того зазначає, що станом на 14.07.2020 відеофіксація правопорушення, яка б слугувала доказом у справі, відсутня у зв`язку з її автоматичним знищенням з серверу Управління. Тобто, надати відеоматеріал для дослідження суду не має можливості і через його автоматичне знищення з серверу Управління.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Просив прийняти рішення в справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача адвокатом Яковенко О.В. було надано відповідь на відзив (а.с.39-40), в якому просив вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що твердження, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, вважають безпідставними та необгрунтованими, такими, що грунтуються на нормах закону, які втратили чинність, а вимоги адміністративного позову не спростованими, виходячи з наступного.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні належні та достатні докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву так і не вказав які ж саме габарити транспортного засобу, за керування яким щодо позивача складено оскаржувану постанову, та за допомогою чого він встановлював ці габарити.

Крім цього, наголошує увагу суду на наступному.

Відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності на підставі ст. 132-1 КУпАП за порушення п.22.5. ПДР.

Як в оскаржуваній постанові, так і у відзиві на позовну заяву відповідач обґрунтовує свої дії порушенням позивачем вимог, встановлених п. 22.5. ПДР, а саме перевищення ТЗ ширини у 2,6 м.

Також, у відзиві відповідач цитує п. 22.5. ПДР, зазначаючи, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.

Проте, дана редакція п. 22.5. ПДР втратила чинність у зв`язку з викладенням її в новій редакції на підставі постанови КМУ «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» №196 від 26.02.2020 року.

Так, відповідно до п. 6 вищевказаної постанови від 26.02.2020 року абзац перший пункту 22.5 після слів і цифр "за шириною 2,6 м" доповнено словами і цифрами "(для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м)".

Таким чином, з 26.02.2020 року на підставі п. 22.5. ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м).

Отже, у разі перевищення сільськогосподарською технікою ширини у 2,6 м., чим обґрунтовується оскаржувана постанова, така техніка не буде вважатися великогабаритною.

При цьому, під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови від 02.05.2020 року позивач керував трактором колісним NEW HOLLAND Т8.390, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є сільськогосподарською технікою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 .

Таким чином, перевищення транспортним засобом, яким керував позивач, ширини у 2,6 м. не відносить його до великогабаритної техніки на підставі п. 22.5. ПДР, тим самим виключаючи відповідальність на підставі ст.132-1 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи відзиву на адміністративний позов стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 48).

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові від 02.05.2020 року серії ДПО18 №958135 зазначено, що 02.05.2020 року о 07 год. 42 хв. на а/д М22 Полтава - Олександрія водій керував транспортним засобом New Holland Т8.390, державний номерний знак НОМЕР_1 та порушив правила проїзду великогабаритного транспорту, а саме: рухався на транспортному засобі ширина якого перевищує 2,6 м. без відповідних дозвільних документів, чим порушив п.22.5 ПДР (а.с.9).

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Ч.1 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

У відповідності до п.2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Згідно з п.22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За визначенням пп.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі по тексту - Порядок здійснення габаритно-вагового контролю) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувня пункти, посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Згідно з п.20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Пунктом 25 Порядку № 879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Однак, належність транспортного засобу до великогабаритного визначається саме за результатами габаритно -вагового контролю.

Відповідно до вищезазначених правих норм, доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідач у оскаржуваній постанові, вказав, що ОСОБА_1 керував великогабаритним транспортним засобом (ширина якого більше 2,6 м) без відповідних дозвільних документів.

Позивач заперечив, що транспортний засіб, яким він керував, а саме: трактор колісний New Holland Т8.390 є великогабаритним, а тому не вимагав наявність дозвільних документів.

Із загальнодоступних джерел (інетернет - ресурс) вбачається, що трактор NEW HOLLAND Т8.410 має наступні параметри: довжина - 6369 мм, ширина - 2534 мм, висота - 2468 мм, що не перевищує нормативних габаритів.

Відповідачем даного факту спростовано не було, більше того, матеріали справи не містять відомостей, що відповідачем взагалі проводилося вимірювання габаритів транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, на підтвердження правомірності постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідачем надано відзив, в якому зазначено про те, що станом на 14.07.2020 відеофіксація правопорушення, яка б слугувала доказом у справі, відсутня у зв`язку з її автоматичним знищенням з серверу Управління. Надати відеоматеріал для дослідження суду не має можливості і через його автоматичне знищення з серверу Управління.

Інших письмових чи електронних доказів, фото- або відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , відповідачем не надано, зокрема які б фіксували власне габаритні параметри транспортного засобу, яким керував позивач, на момент його спірної зупинки, та інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, (відеозапис чи фото фіксації правопорушення, пояснення свідків, тощо), що позбавляє суд можливості пересвідчитись щодо наявності складу правопорушення та вини позивача за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, відсутність об`єктивно зафіксованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, у зв`язку з чим спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення ДПО18 №958135 від 02.05.2020 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ст.132-1 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Яковенка Олександра Васильовича до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Холковського Олександра Олексійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №958135 від 02.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: с.Пологи, Новосанжарського району, Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Представник позивача - адвокат Яковенко Олександр Васильович, адреса місця роботи - м.Полтава, пл.Павленківська, 24;

Відповідач - поліцейський роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Холковський Олександр Олексійович, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортні дані невідомі, адреса місця роботи: 338751 , Полтавська область, Полтавський район, с.Розсошенці, вул.Кременчуцька , 2 В;

Третя особа - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 36008, м.Полтава, вул.Європейська, буд.164.

Повний текст рішення складений 04.08.2020 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва