Справа № 160/4361/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 160/4361/19

адміністративне провадження № К/9901/18661/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В.

перевірив касаційну скаргу Виконавчого комітету Криворізької міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №160/4361/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, керівника Виконавчого комітету Криворізької міської ради міського голови Вілкула Юрія Григоровича, конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, керівника Виконавчого комітету Криворізької міської ради міського голови Вілкула Юрія Григоровича, конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради, оформлене у вигляді протоколу №2 від 21 березня 2018 року;

- зобов`язати конкурсну комісію по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради рекомендувати ОСОБА_1 для призначення на вакантну посаду головного спеціаліста відділу транспорту і зв`язку виконкому Криворізької міської ради по конкурсу, що проходив з 13 лютого 2018 року по 21 березня 2018 року;

- зобов`язати керівника Криворізької міської ради Вілкула Юрія Григоровича прийняти рішення про призначення позивача на посаду головного спеціаліста відділу транспорту і зв`язку виконкому Криворізької міської ради з 21 квітня 2018 року;

- стягнути з виконавчого комітету Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2018 року по момент фактичного поновлення на роботі.

15 листопада 2019 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради, що прийняте у вигляді протоколу №2 від 21 березня 2018 року в частині визнання ОСОБА_1 таким, що не рекомендований на вакантну посаду головного спеціаліста відділу транспорту і зв`язку виконкому Криворізької міської ради.

Зобов`язано Конкурсну комісію по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради повторно розглянути питання щодо наявності підстав рекомендувати ОСОБА_1 для призначення на вакантну посаду головного спеціаліста відділу транспорту і зв`язку виконкому Криворізької міської ради по конкурсу, що проходив з 13 лютого 2018 року по 21 березня 2018 року, та надати обґрунтоване рішення з визначенням підстав його прийняття.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконкому Криворізької міської ради (пл.Молодіжна, 1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50101) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Виконавчий комітет Криворізької міської ради подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 29 липня 2020 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Суд першої інстанції відніс цю справу до справ незначної складності та, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, відсутні підстави, за яких цю справу не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності і розглянуте в порядку спрощеного позовного провадження, заявник касаційної скарги зазначає, що ця справа не є малозначною, оскільки містить значну правову проблему, що полягає у неможливості застосування принципу правової визначеності, що фактично зводиться до концепції «єдиного узагальненого» мотивування, до інституту голосування як форми прийняття рішення, правова природа якого сповідує підхід індивідуальної оцінки кожним членом конкурсної комісії учасника конкурсу, тобто є кардинально протилежною.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження заявник касаційної скарги не навів належних доказів на підтвердження обставин заявлених у касаційній скарзі.

Суд зазначає, що перелік справ, які мають розглядатись виключно в порядку загального позовного провадження, визначено частиною четвертою статті 12 КАС України та є вичерпним. Спір, що розглядається у цій справі до такого переліку справ не відноситься.

Таким чином, відповідач у касаційній скарзі належним чином не обґрунтував підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Криворізької міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №160/4361/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради, керівника Виконавчого комітету Криворізької міської ради міського голови Вілкула Юрія Григоровича, конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантних посад у виконкомі Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді Н.А. Данилевич

О.В. Кашпур