Справа № 520/6916/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

07 серпня 2020 р. справа №520/6916/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мар`єнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Золочівського районного військового комісаріату Харківської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Золочівський районний військовий комісаріат Харківської області з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення виконавчого збору від 28.04.2020 року ВП № 58638696.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення виконавчого збору від 28.04.2020 року ВП № 58638696 була прийнята за умов вжиття Золочівським РВК усіх належних заходів задля виконання судового рішення, тому у відповідача відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору.

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12.03.2020 до 24.04.2020 на усій території України карантин.

На засіданні Кабінету Міністрів України 04 травня 2020 року карантин продовжено до 22 травня 2020 року.

На засіданні Кабінету Міністрів України 20 травня 2020 року карантин продовжено до 22 червня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року №500 карантин продовжено до 31 липня 2020 року.

В подальшому Кабінетом Міністрів України було продовжено строк карантину до 31.08.2020 року

Відповідно до положень пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), в редакції до прийняття Закону України від 16 червня 2020 року № 693-ІХ - строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114,122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З 15.07.2020 року по 03.08.2020 рік суддя перебувала у відпустці.

Від представника позивача Блізнецова В.С., через канцелярію суду, надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду, від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив представник відповідача просив провести судове засідання без її участі.

Суд, відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу без участі представників сторін, в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 №2040/8053/18 позов ОСОБА_2 до Золочівського районного військового комісаріату Харківської області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії Золочівського районного військового комісаріату неправомірними і поновлено щодо відмови в обчисленні страхового стажу на пільгових умовах, з урахуванням часу служби в період з 23.09.2016 по 27.01.2017; з 11.02.2017 по 11.03.2017; з 29.03.2017 по 20.06.2017; з 06.07.2017 по 05.10.2017. Зобов`язано Золочівський районний військовий комісаріат Харківської області обчислити вислугу років з урахуванням часу служби в період з 23.09.2016 по 27.01.2017; з 11.02.2017 по 11.03.2017; з 29.03.2017 по 20.06.2017; з 06.07.2017 по 05.10.2017 в пільговому обчисленні з розрахунку один місяць за три місяці служби, відповідно п.п. "а" п. 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, який затверджено постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393. Зобов`язано Золочівський районний військовий комісаріат Харківської області направити документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Зазначене рішення суду набрало законної сили 11.12.2018.

10.01.2018 року позивачем отримано виконавчий лист по справі, який пред`явлений до виконання 15.03.2019 року.

За вказаним виконавчим листом 18.03.2019 відкрито виконавче провадження № 58638696 та встановлено боржнику (Золочівському РВК ) строк на добровільне виконання рішення суду терміном 10 робочих днів.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019 року №58638696 Золочівський РВК отримав 22.04.2019 року та відповідно листом від 26.04.2019 року №436/сз повідомив державного виконавця про добровільне виконання рішення суд до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 у справі 2040/8053/18 виправлено описку у абз.2 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 по справі №2040/8053/18 - викладено абзац в наступній редакції: "Визнати дії Золочівського районного військового комісаріату щодо відмови в обчисленні страхового стажу на пільгових умовах, з урахуванням часу служби в період з 23.09.2016 по 27.01.2017; з 11.02.2017 по 11.03.2017; з 29.03.2017 по 20.06.2017; з 06.07.2017 по 05.10.2017 неправомірними та поновити право на страховий стаж в пільговому обчисленні, як особі, у якій страховий стаж на момент звільнення складає 29 років 01 місяць і 10 днів, з яких 14 років 00 місяців 12 днів становить військова служба та служба в органах внутрішніх справ".

За результатом розгляду отриманих від Золочівського РВК документів, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №586386956 від 05.06.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 № 520/6351/19 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2019 № 58638696 за виконавчим листом № 2040/8053/18 від 10.01.2019.

Постановою державного виконавця від 28.10.2019 ВП 58638696 (а.с.68) скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2019 року.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідачем до суду не надано належних доказів щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження №58638696.

28.10.2019 відповідачем сформовано та направлено на адресу Золочівського РВК вимогу виконавця за вих.14086, якою зобов`язано боржника надати інформацію щодо стану виконання рішення суду у справі 2040/8053/18 від 05.11.2018. (а.с.69)

Супровідним листом від 16.11.2019 за № 1308 (а.с.70) позивач повідомив державного виконавця про те, що 18.09.2019 документи про призначення пенсії ОСОБА_2 надані до ГУ ПФУ в Харківській області та наразі перебувають у стані розгляду.

Постановою державного виконавця №58638696 від 19.12.2019 за невиконання рішення суду на Золочівський РВК накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.71).

Постановою №58638696 від 21.12.2019 року з боржника стягнути витрати виконавчого провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року №520/16/20 - позов задоволено. Скасовано постанову від 19.12.2019 року № ВП 58638696 про накладення штрафу за невиконня рішення суду в розмірі 5100.00 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.78-83) ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії на підставі п.б ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - внаслідок не зазначення у поданні кількості календарних років для призначення пенсії за вислугу років.

03.03.2020 року державним виконавцем направлено вимогу №17582/7 до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (а.с.84) про надання у триденний термін з моменту отримання даної вимоги, належним чином засвідчені копії документів, які отримані від ІНФОРМАЦІЯ_1 для призначення пенсії ОСОБА_2 у відповідності до рішення суду.

Також, вимога державного виконавця була направлена до Золочівського РВК щодо надання інформації: про стан виконання виконавчого документу про Зобов`язати Золочівський районний військовий комісаріат Харківської області направити документи ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; - у разі виконання виконавчого документа - надання відповідні засвідченні копії документів, які підтверджують даний факт; - надання інформації щодо відповідальних осіб, які здійснюють виконання судового рішення, зазначивши посаду та ПІБ.

Листом №9125 від 10.03.2020 року (а.с.85) Золочівський РВК повідомив, що документи, зазначені у вимозі відсутні, тому, що 18.09.2019 року вих.1029/сз Золочівським РВК було повторно направлено пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, після чого пакет документів для призначення пенсії гр. ОСОБА_2 до Золочівського РВК не повертався.

Постановою про стягнення виконавчого збору ВП №58638696 від 28.04.2020 року з Золочівського РВК, відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за виконання рішення немайнового характеру стягнуто виконавчий збір в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 18892,00 грн.

Вважаючи постанову відповідача про стягнення виконавчого збору ВП №58638696 від 28.04.2020 року протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02 червня 2016 року - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України Про виконавче провадження - примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частинами 5, 6 статті 26 Закону України Про виконавче провадження - передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч.3 ст. 27 вищевказаного Закону - за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору, в рамках спірних правовідносин, обраховується як в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно положень п.8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначені ряд випадків, за наявності яких виконавчий збір не стягується: 1. за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» - на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч.3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" - у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується як наслідок невиконання вимог ч. 5 ст. 26 та ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019 року №58638696 в якій в п. 3 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 16692,00 грн. та зазначено про наявність обов`язку боржника виконати рішення суду протягом 10 днів.

Оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 58638696 на суму 18892,00 грн. була винесена 28.04.2020 року на підставі ст.27 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, відповідачем не надано до суду належних доказів про закінчення виконавчого провадження - повернення виконавчого листа в рамках спірних правовідносин, тому винесення оскаржуваної постанови є передчасним та неправомірним.

Таким чином, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 58638696 на суму 18892,00 грн. була винесена 28.04.2020 року діяв безпідставно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Золочівського районного військового комісаріату Харківської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення виконавчого збору від 28.04.2020 року ВП № 58638696.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Мар`єнко Л.М.