Справа № 826/15204/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2020 року

Київ

справа №826/15204/17

адміністративне провадження №К/9901/4052/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №826/15204/17 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, в якому просив:

- визнати незаконними неправомірні дії та бездіяльність Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо невиконання в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини в справі "Дземюк проти України", заява №42488/02 від 04 вересня 2014 року, зокрема в частині вжиття додаткових заходів загального та індивідуального характеру;

- зобов`язати Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини виконати в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини в справі "Дземюк проти України", заява №42488/02 від 04 вересня 2014 року відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема в частині вжиття додаткових заходів загального та індивідуального характеру.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з метою виконання рішення Європейського суду з прав людини в справі "Дземюк проти України", заява №42488/02, рішення від 04 вересня 2014 року (набуло статусу остаточного 04 грудня 2014 року) відповідно до частин другої-третьої статті 11 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV (зі змінами згідно з Законом України від 15 березня 2011 року №3135-VI) внести Прем`єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зазначивши в поданні, щонайменше, додатковий захід індивідуального характеру - забезпечення умов для відселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, які з ним проживають.

У задоволенні решти позовних відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, прийнято нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо невиконання в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини в справі "Дземюк проти України", заява №42488/02 від 04 вересня 2014 року, зокрема в частині вжиття додаткових заходів загального та індивідуального характеру. Зобов`язано Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини вжити заходи спрямовані на виконання в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини в справі "Дземюк проти України", заява №42488/02 від 04 вересня 2014 року відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема в частині вжиття додаткових заходів загального та індивідуального характеру. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

22 червня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла заява Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №826/15204/17.

Дослідивши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд зазначає, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Отже, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги зрозумілості, чіткості, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті в судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни узгоджуються з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас, роз`яснюючи рішення, суд не може вносити будь-які зміни в рішення, що вже існує.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу заявника на те, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не може містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Слід зауважити, що суд не може втручатися в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та вказувати, які конкретно дії йому вчинити для відновлення порушеного права позивача. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зауважує, що мотиви, які навів заявник у своїй заяві, полягають лише у його незгоді з результатами касаційного розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що визначених у Кодексу адміністративного судочинства України підстав для роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №826/15204/17 немає.

Отже, у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини роз`яснення постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №826/15204/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді Л.О. Єресько

В.М. Соколов