Справа № 947/4954/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р.м.ОдесаСправа № 947/4954/20
Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

за участю : секретаря П`ятіної В.В.,

представника апелянта Полякова І.В.,

представника третьої особи Чабан О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 по справі № 947/4954/20 за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова Вячеслава Юрійовича, 3-тя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що заступником начальника - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремовим Вячеславом Юрійовичем неправомірно складено постанову № 085/20 від 25.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення відносно притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , яка визнана винною у порушенні вимог ч. 5 ст. 96 КупАП та відносно якою здійснено адміністративне стягнення у розмірі 10 200,00 грн ( а/с 112).

Позивач стверджував, що зазначені у постанові обставини, стосовно зазначення недостовірних відомостей в повідомленні про початок виконання будівельних робіт не відповідають дійсності, сама процедура притягнення до адміністративної відповідальності проведення перевірки під час якою було складено протокол правопорушення та винесено припис про усунення порушень, а також розгляд адміністративної справи були проведені із грубим порушенням вимог законодавства: перевірка здійснена без відповідних підстав, без присутності особи, відносно якою проводиться перевірка, копії протоколу та припису не були належним чином надані особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, позивач не була сповіщена про час і місце розгляду адміністративної справи, а крім того при розгляді адміністративної справи не враховані вимоги статті 38 КупАП щодо спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 17 червня 2020 року у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідачем безпідставно позбавлено позивача всіх, наданих законодавством про адміністративні правопорушення, прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

- суд першої інстанції не врахував, що громадянка ОСОБА_2 не просила в своєму зверненні перевіряти документацію на будівництво громадянки ОСОБА_3 , а єдиною підставою для проведення перевірки відповідно до пункту 6 статті 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- суд першої інстанції взяв до уваги не належний доказ направлення відповідачем відповідних матеріалів, оскільки реєстр поштових відправлень не містить опис вкладення, тобто не зазначені конкретні документи та матеріали, які надсилались позивачу.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку наявність підстав для її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі направлення для проведення позапланового заходу від 05.02.2020 головного спеціаліста інспекційного відділу № 1 УДАБК Заїченко С.А., було направлено для перевірки дотримання суб`єктом містобудування Фартушняк Ю.В. вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Відповідно до акту № 000171 від 13.02.2020 під час перевірки були виявлені порушення вимог законодавства у вигляді невідповідності у повідомленні № ОД80 про початок виконання будівельних робіт надані недостовірні дані замість визначеної реконструкції одноповерхової квартири без зміни геометричних розмірів здійснюються роботи по добудові другого поверху та зазначено, що під час перевірки був присутній представник власника, ОСОБА_4 , який надав довіреність на представництво інтересів та документи пов`язані з будівництвом об`єкта копії яких є додатками до акту, а також факт встановлення здійснення будівельних робіт з надбудовою другого поверху, що підтверджено фотофіксацією.

Головним спеціалістом Заїченком С.А. 13 лютого 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення при участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в подальшому відмовився від отримання копії, в якому зазначено виявлене правопорушення у вигляді наявність у повідомленні про початок виконання будівельних робіт по реконструкції квартири поданого 05.04.2019 недостовірність даних, чим порушено п.11 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України № 466 від 13.04.2011 за яке передбачене адміністративна відповідальність ч.5 ст. 96 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписом від 13.02.2020, в якому зазначено про відмову представником ОСОБА_4 у отриманні копії, зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення у термін до 13.04.2020 шляхом отримання вихідних даних, проектної документації та експертизи проекту.

Згідно до листа від 14.02.2020 та списком № 529 згрупованих відправлень листів рекомендованих поданих з почтового відділення Одеси № 65 14.02.2020 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , були направлені акт, протокол та припис від 13.02.2020 та викликано на 25.02.2020 до Управління для участі у розгляді адміністративної справи.

Також, за результатами проведеної перевірки було складено постанову № 085/20 від 25.02.2020 заступником начальника - начальником інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремовим В.Ю., на підставі якої розглянута адміністративна справа відносно притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , яка визнана винною у порушенні вимог ч.5 ст. 96 КупАП та відносно якою здійснено адміністративне стягнення у розмірі 10 200,00 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того:

що на твердження відповідача представник позивача був присутній під час проведення перевірки 13 лютого 2020 року, але позивач зазначає, що не була присутня, проте є довіреність № 82 від 13.01.2019 (а.с.55), яка є належним доказом присутності представника позивача;

що факт наявності в діях позивача адміністративного правопорушення підтверджено та дає підстави для притягнення його до встановленої законом відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми процесуального права, що призвело до передчасних висновків щодо спірних правовідносин, виходячи з наступного.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини 1 статті 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 222-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад - щодо об`єктів, розташованих в межах населених пунктів (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42);

керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, розташованих в межах міст Києва та Севастополя (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42);

головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі - щодо об`єктів, розташованих на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, за межами населених пунктів та в межах населених пунктів, в яких не утворено органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 188-42 КУпАП посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 244-6 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 188-42.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року № 331/7674/16-а.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків колегії суддів про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Колегія суддів зазначає, що в даних спірних правовідносинах Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.

Відповідно до частини 3, частини 4 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції повинен був за правилами статті 48 КАС України здійснити заміну первинного відповідача на належного, залучити до участі у справі співвідповідача або, у разі наявності заперечень позивача, залучити як другого відповідача.

Водночас, з аналізу статті 48 КАС України, що встановлює правила заміни неналежної сторони, вбачається, що заміна неналежного відповідача, або залучення до справи співвідповідача може проводитися виключно судом першої інстанції.

Оскільки стаття 48 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміну неналежної сторони.

Можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Враховуючи, що заступник начальника - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремов Вячеслав Юрійович не є належним відповідачем у справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести його заміну, або залучити співвідповідача (другого відповідача), як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у даному випадку слід відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з підстав пред`явлення його до неналежного суб`єкта.

Отже, суд першої інстанції правильно по суті відмовив у задоволені позову, але з помилкових підстав, внаслідок чого рішення суду першої інстанції слід змінити, зокрема, мотивувальну частину з підстав наведених вище.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що, за приписами пункту 4 частини 1 та частини 4 статті 317 КАС України, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині мотивів його ухвалення, шляхом виключення з його мотивувальної частини відповідних висновків суду з підстав , наведених у мотивувальній частині постанови суду.

Керуючись статями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 по справі № 947/4954/20 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2020 по справі № 947/4954/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.