Справа № 640/11144/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського апеляційного суду, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Київського апеляційного суду щодо не реєстрації в автоматизованій системі документообігу апеляційної скарги позивача від 08.05.2020 року на ухвалу Печерського районного суду міста Києва №757/4065/20-ц від 29.01.2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2020 року позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду повністю, а справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору з підстав відсутності доказів, які підтверджують скрутне матеріальне становище.

Крім того, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано останньому десять днів для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 до суду 20.07.2020 року було подано заяву про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати за подання апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 до суду 30.07.2020 року вдруге подано заяву про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати. В обґрунтування своїх доводів Апелянт зазначив, що, відмовляючи у задоволенні заявленого клопотання вперше та поданої заяви вдруге, суд не врахував ряд позицій Європейського суду з прав людини та Верховного Суду із спірних питань. Наголошує, що сплата судового збору не може бути перешкодою для доступу до правосуддя. Підкреслює, що Позивачу у даній справі виповнилося 80 років, відтак до нього має проявлятися відповідна повага, яка не може залежати від занадто суворого толкування законодавства. Окремо звертає увагу, що в ухвалі від 27.07.2020 року суд помилково відхилив позицію Верховного Суду, викладену у справі №465/6874/17, оскільки, на переконання ОСОБА_1 , обмеження права на доступ до правосуддя є такою шкодою.

Розглянувши подану заяву, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вже було зазначено в ухвалах від 17.07.2020 року та від 27.07.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Європейський суд з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас, у цій же справі суд вказав, що зважаючи на визначне місце, яке займає право на суд у демократичному суспільстві, органи судової влади повинні забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вже було неодноразово зазначено, порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

За змісту п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 вказаного Закону вбачається, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити його розмір або звільнити від сплати взагалі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як вже було зазначено в ухвалі від 17.07.2020 року, а також повторно підкреслено в ухвалі від 27.07.2020 року, будь-яких доказів на підтвердження існування підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 суду не надав. Не надано таких доказів і до поданої 30.07.2020 року на виконання вимог ухвал від 17.07.2020 року та від 27.07.2020 року заяви.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідно вдруге підкреслити, що посилання Апелянта правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.04.2019 року у справі №465/6874/17, є помилковим, оскільки у даному випадку предмети спору є відмінними, а на спірні у даній справі правовідносини п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюється, позаяк предмет позову не охоплює питання відшкодування шкоди.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Наведена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.05.2020 року у справі № 640/511/19. Матеріали справи свідчать, що Позивачем заявлені лише вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Відповідача, що вказує на існування в останнього обов`язку із сплати судового збору.

Щодо доводів Апелянта про те, що похилий вік ОСОБА_1 також може вважатися підставою для сплати судового збору суд вважає за необхідне зазначити, що, як вже було наголошено в ухвалі від 27.07.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, як вже неодноразово наголошувалися раніше, з аналізу змісту п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що для обґрунтування наявності підстав для звільнення сторони від сплати судового збору чи його відстрочення необхідно подати докази на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Разом з тим, як і до попередніх заяв, так і до заяви від 30.07.2020 року таких доказів ОСОБА_1 надано не було.

У свою чергу, сама по собі відповідність особи одній або декільком умовам, передбаченим ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не є підставою для прийняття рішення про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення за відсутності доказів скрутного майнового стану такої особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені ОСОБА_1 у заяві про звільнення або відстрочення сплати судового збору обставини не можуть бути підставою для її задоволення без підтвердження скрутного майнового стану відповідними доказами, до яких належить, зокрема, але не виключно: довідка про розмір отриманої пенсії за 2019 рік, довідка про доходи за 2019 рік, тощо.

Керуючись ст. ст. 133, 248, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2020 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель