Справа № 552/739/20
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.08.2020 Справа № 552/739/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., з участю секретаря Різник А.В., розглянув у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції (далі-УПП) в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції Нацполіції України, інспектора роти № 2 УПП в Полтавській області Рубана Едуарда Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ПРОЦЕДУРА

1.17.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із позовною заявою до УПП в Полтавській області про скасування постанови ДПО18 № 686608 від 22.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн, за ч.5 ст. 122 КУпАП.

2. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.06.2020 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено: Департамент патрульної поліції Нацполіції України та інспектора роти № 2 УПП в Полтавській області Рубана Е.В.( а.с.47).

3. Сторони не заявляли клопотань про відкритий розгляд справи, справа слухається за правилами спрощеного провадження.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

4. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 22.01.2020 року він рухався на своєму автомобілі Тойота Ленд Крузер д.н. НОМЕР_1 вулицею Гожулянською м. Полтави в бік центру міста. Навпроти будинку № 4 зліва зі сторони його руху заздалегідь побачив паркувальну зупинку, на якій усі вільні місця були зайняті, окрім першого місця, перед яким по ходу його руху стояв вантажний автомобіль Газель страхової компанії «Оранта». На зустрічній смузі стояв автомобіль патрульної поліції за 8-10 м. від парковки. Тоді він увімкнув лівий покажчик повороту та заїхав на перше вільне пакувальне місце. Далі побачив, що це місце для інвалідів, тому, не виходячи із автомобіля, намагався виїхати звідти та увімкнув задню передачу. Проте, його заблокував автомобіль патрульної поліції та щодо нього складено оскаржувану постанову. Вважає, що правопорушення, яке ставиться йому в провину не вчиняв, оскільки при заїзді на вільне паркувальне місце його видимість дорожнього знаку, що позначає місце для інвалідів, була повністю обмежена вантажним автомобілем Газель. На його аналогічні пояснення поліцейський уваги не звернув. Зазначає, що має великий стаж водія, та не мав жодних намірів на вчинення правопорушення.

5. Відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що вважає винесену ним постанову законною та просив у задоволенні позову відмовити.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

6. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

7. У відповідності до постанови ДПО18 № 686608 від 22.01.2020 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн за ч. 5 ст.122 КУпАП, оскільки він 22.01.2020 року об 11.45 год. у м. Полтаві по вулиці Гожулівській, 4, керуючи автомобілем Тойота Ленд Крузер д.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком місце для інвалідів з дорожньою розміткою до нього, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

8. Досліджений судом відеозапис, наданий відповідачем, підтверджує пояснення позивача, зокрема те, що останній, рухаючись вулицею Гожулянською м. Полтави повернув вліво на паркувальне місце для інвалідів, однак оглядовість відповідного дорожнього знаку, розташованого на узбіччі, для позивача напередодні маневру та при його здійсненні була вочевидь обмежена припаркованим поряд вантажним автомобілем Газель. Після чого видно, що автомобіль позивача намагається рушити заднім ходом, однак його зупинили працівники поліції. Докази зворотного відсутні.

ПРАВОЗАСТОСУВАННЯ

9. Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

10. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

11. При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

12. Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

13. У цьому контексті Європейський Суд з прав людини в п. п. 23, 25 рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року зазначив, що Конвенція зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема, якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

14. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

15. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

16. Частина 5 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

17. У відповідності до ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

18. Крім того, пункт 8.2.1 Правил дорожнього руху України визначає, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

19. Також при розгляді справи підлягають застосуванню засади юридичної визначеності, як складова верховенства права та запорука справедливого розгляду справи у розумінні ст. 6 Конвенції.

20. За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України).

МОТИВИ СУДУ

21. Зважаючи, що пояснення позивача, викладені в його позовній заяві, щодо відсутності у нього умислу або необережності на порушення вимог дорожнього знаку чи дорожньої розмітки, які визначають місце для інвалідів, підтверджені відповідним відеозаписом та нічим не спростовані, суд вважає їхслушними.

22. Зокрема, вочевидь убачається, що оглядовість відповідного дорожнього знаку та дорожньої розмітки для позивача була об`єктивно обмежена та після здійснення відповідного маневру з паркування, останній не вийшов з автомобіля, а з власної ініціативи намагався виїхати із забороненого йому для паркування місця, його провини та суспільної шкідливості діяння не вбачається.

23. Отже відповідач не довів правомірності винесеної ним постанови, тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП.

24. Судові витрати, сплачені позивачем, підлягають стягненню на його користь із відповідача - Департаменту патрульної поліції Нацполіції України, який є юридичною особою, де проходить службу суб`єкт владних повноважень - інспектор роти № 2 УПП в Полтавській області Рубан Е.В., що виніс оспорювану постанов, яка скасовується.

25. Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії ДПО18 № 686608 від 22.01.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн за ч. 5 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути із Департаменту патрульної поліції Нацполіції України на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М.Микитенко