Справа № 826/6861/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6861/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати дії Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з відмови позивачу в отриманні житла для постійного проживання (приватизації житла шляхом оформлення свідоцтва про право власності) під час виконання ним військового обов`язку та під час виконання службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 за заявою № 60326-06-04 протиправними;

- зобов`язати Солом`янську районну в м. Києві державну адміністрацію оформити та видати позивачу свідоцтво про право власності на житло (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 за заявою № 60326-06-04.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача з відмови йому в оформленні свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 є протиправними, оскільки позивачем надано повний пакет документів необхідних для задоволення його заяви.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначено, що відмова позивачу є законною та обґрунтованою, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в приватизації житла за адресою: АДРЕСА_1. Зобов`язано Солом`янську районну в м. Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання щодо оформлення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції на зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та оформити і видати свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу в наданні адміністративної послуги з оформлення та видачі свідоцтва про право власності на житло.

Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу в яких вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та має вислугу років понад 20 років.

18.02.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою № 60024-06-04 для отримання адміністративної послуги з оформлення та видачі свідоцтва про право власності на квартиру в м . Києві за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 20)

Листом Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.03.2017 № 108-4811 позивача повідомлено про те, що в поданих позивачем документах відсутні інформація про ОСОБА_1 , а саме про реєстрацію місця проживання та участь/неучасть у приватизації державного житлового фонду після 1992 року по 02.02.1995 року. З огляду на вищевикладене в оформленні свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено (а.с. 18).

Позивач вважаючи дії з відмови у видачі йому свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 протиправними, звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є таким, що набув право на приватизацію житла, а відтак відмова відповідача є протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 1, 3, 4 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 (далі - Положення № 396) (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин)

Так, відповідно до п. 4 Положення № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Згідно з п. 17, 18, 20 Положення № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянином до органу приватизації подаються:

оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копію документа, що посвідчує особу;

технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку;

довідка про склад сім`ї та займані приміщення;

копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

За неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3.

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.02.2017 звернувся із заявою до відповідача №60024-06-04 для отримання адміністративної послуги з оформлення та видачі свідоцтва про право власності на квартиру в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 .

До вищезазначеної заяви позивачем додано: копія паспорту членів сім`ї, копію технічного паспорту, копію ордера про надання житлової площі, копію розпорядження про виключення зі службового житла, довідку про склад сім`ї від 18.02.2017 № 1360, копію довідки-доповіді про незабезпечення житлом від 25.12.2009 № 3115, копію відповіді на запит про незабезпечення житлом від 24.12.2009 № 2047, копія довідки про реєстрацію за місцем проживання та неучасть в приватизації від 15.10.2014 № 271, довідку від 06.11.2014 № 423, довідку про реєстрацію за місцем проживання та неучасть в приватизації від 28.10.2014 № 167, про реєстрацію за місцем проживання та неучасть в приватизації від 28.10.2014 № 168, довідку про проходження військової служби, копію диплома кандидата наук (а.с. 20).

Однак, листом Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.03.2017 № 108-4811 позивача повідомлено про те, що в поданих позивачем документах відсутні інформація про ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання та участь/неучасть у приватизації державного житлового фонду після 1992 року по 02.02.1995 року, у разі участі в приватизації - довідку про залишок житлового чеку з АТ «Ощадбанк». З огляду на вищевикладене в оформленні свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено (а.с. 18).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач у період з 22.06.1992 по 19.09.1994 проходив військову службу на території АРК в м. Севастополь та м. Феодосія, що підтверджується довідкою про проходження військової служби (а.с. 6).

Відповідно до довідки-доповіді Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини Морська від 25.12.2009 № 9/12-3143 позивач у період служби в м. Севастополі з 29.09.1992 по 13.06.1994 житлом не забезпечувався (а.с. 33).

Згідно з відповіддю на запит Феодосійської квартирно-експлуатаційної частини району від 24.12.2009 № 2047, позивач в період служби з 16.06.1994 по 13.09.1994 на квартирному обліку у Феодосійському гарнізоні не перебував, житловою площею за рахунок фондів МОУ не забезпечувався (а.с. 34).

Позивач вперше був зареєстрований в м. Києві 03.02.1995 за адресою АДРЕСА_4 , гуртожиток та знятий з реєстрації 14.10.2010, що підтверджується довідкою Української військово-медичної академії від 15.10.2014 № 271. Також, в довідці наголошено, що житло за вказаною адресою приватизації не підлягало (а.с. 35).

Відповідно до довідки Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про склад сім`ї від 18.02.2017 № 1360 за адресою: АДРЕСА_1 постійно мешкає позивач та його син ОСОБА_2 (а.с. 32).

Згідно з довідками Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2014 № 167 та № 168 позивач за період з 21.10.2010 по дату видачі довідок участі в приватизації не брав (а.с. 37).

Відповідно до архівного витягу від 10.04.2018 № 108-5432 Розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.05.2009 № 593 «Про включення до складу службових приміщень» включено до складу службових житлових приміщень та закріплено за Київським квартирно-експлуатаційним управлінням зокрема, двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 72).

Згідно з архівним витягом від 10.04.2018 № 108-5431 Розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.11.2009 № 1261 «Про затвердження рішення МОУ про надання службової жилої площі військовослужбовцям гарнізону м. Києва від 13.04.2009 № 3839/з» щодо позивача затверджено рішення про надання службової жилої площі на родину з двох осіб (він та син) без зняття з квартирного обліку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73).

З вищевикладеного вбачається, що позивач є таким, що набув право на приватизацію житла.

При цьому, відповідачем не спростовано жодними доказами вище встановлених обставин, тому підставі для відмови позивачу не було.

Разом із тим, суд першої інстанції вірно вказав, що права позивача порушені саме відмовою відповідача наданою листом від 27.03.2017 № 108-4811, а не внаслідок протиправних дій, тому права позивача підлягають захисту шляхом визнання такої відмови протиправною.

При цьому, відповідно до абз. 1 п. 22, 23 Положення № 396, на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації замовляє у суб`єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення у гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння, і видає свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі підлягає обов`язковій реєстрації в органі державної реєстрації прав.

Таким чином, оформленню та видачі свідоцтва про право власності на житло передує рішення суб`єкта владних повноважень.

З практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При цьому, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За таких обставин є вірним висновок суду першої інстанції щодо обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права з урахуванням дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень на прийняття відповідного рішення шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання щодо оформлення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням висновку суду.

При цьому, відповідач в даному випадку не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30.07.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна