Справа № 640/13979/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року м. Київ № 640/13979/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс»
доДержавної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс» (надалі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач-1), Головного управління ДФС у м. Києві (відповідач-2) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) та скасувати рішення Комісії ДФС України № 27960/42767400/2 від 15.05.2019, № 27961/42767400/2 від 15.05.2019, № 27968/42767400/2 від 15.05.2019, № 27954/42767400/2 від 15.05.2019 про відмову в реєстрації податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати ДФС України зареєструвати податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС м. Києва № 1149054/42767400 від 24.04.2019, № 1149057/42767400 від 24.04.2019, № 1149055/42767400 від 24.04.2019, № 1149056/42767400 від 24.04.2019 про відмову в реєстрації податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати ДФС України подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В якості підстав позову позивач зазначив, що 01.03.2019 ним було укладено договір поставки борошна кормового з відходів риб (рибне борошно) № 3 із ТОВ «Оптікорм»; згодом придбаний у ТОВ «Оптікорм» товар позивач реалізував ТОВ «Росан Агро» (договір поставки № 49/7 від 01.03.2019) та ТОВ «Агропродсервіс» (договір поставки № 50 від 01.03.2019); факт поставки підтверджується видатковими накладними; за фактом реалізації товару позивачем були складені податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019, які направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних; реєстрація податкових накладних була зупинена з посланням на п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку; позивач подав контролюючому органу повідомлення та копії документів на підтвердження реальності господарських операцій; проте в реєстрації податкових накладних було відмовлено без конкретизації, які саме документи не надані позивачем; дії відповідачів протирічать положенням ст. 201 ПК України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 та Порядку зупинення реєстрації податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

02.08.2019 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/13979/19; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

30.09.2019 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції відповідач-2 зазначив, що Порядок зупинення реєстрації податкової накладної (далі - Порядок) затверджено постановою КМУ № 117 від 21.02.2018; відповідно до п. 7 Порядку в разі, коли за результатами моніторингу податкова накладна відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, реєстрація такої податкової накладної зупиняється; в п. 14 Порядку наведено вичерпний перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної; за результатами розгляду поданих позивачем документів було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, оскільки позивачем не надано розрахункових документів та документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, транспортування; таке рішення прийнято фіскальним органом згідно із Порядком.

30.09.2019 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 просить суд в задоволенні позову відмовити з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву відповідача-2.

11.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що жодна норма ПК України не вказує на нереальність господарських операцій через відсутність платіжних документів чи в разі не проведення розрахунку за товар; згідно із п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата відвантаження товарів; відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку зобов`язаний в установлені строки скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.03.2019 між ТОВ «Оптікорм» (постачальник) та ТОВ «Агрокормінвест Плюс» (покупець) укладено договір поставки № 3, відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.1., 3.2., 3.3., 6.1., 6.2. якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у встановлений цим договором строк борошно кормове з відходів риб (товар), у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим договором; найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару визначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору; поставка здійснюється на умовах EXW EX WORKS (…named place) Франко-завод (…назва місця): Київська обл., Обухівський район, с. Григорівка, вул. Заводська, 12; поставка товару здійснюється партіями; під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена в специфікації; датою поставки товару є дата, вказана у видатковій накладній; кількість товару, ціна та вартість партії поставки товару узгоджується сторонами та зазначається у специфікації до даного договору; розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, строк та порядок сплати кожної партії товару узгоджується сторонами у специфікації; оплата партій товару здійснюється шляхом 100% передоплати вартості партії товару.

В подальшому придбане у ТОВ «Оптікорм» борошно, позивач реалізував своїм контрагентам.

Так, 01.03.2019 між ТОВ «Агрокормінвест Плюс» (продавець) та ТОВ «Росан Агро» (покупець) було укладено договір поставки № 49/7, згідно із п.п. 1.1., 2.1., 2.2., 3.1., 3.4., 5.1., 6.1., 6.2. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця рибне борошно (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити за нього оплату; поставка товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року, з врахуванням внутрішньо державного характеру договору), обумовлених сторонами в специфікаціях до даного договору; в разі, якщо специфікація сторонами не складалась, або у ній не зазначено інше, поставка (передача) товару здійснюється за місцезнаходженням покупця за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с. Підгороддя; передача товару постачальником та його прийом покупцем за найменуванням, кількістю (тоннажем), якістю проводиться на основі товарної накладної або ТТН; поставка товару здійснюється партіями; під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена у видатковій та/або товаротранспортній накладній або у специфікації, якщо така складалась сторонами; датою поставки товару є дата розвантаження товару, вказана у видатковій накладній або ТТН; ціна за одиницю товару та загальна вартість товару за кожну партію поставки встановлюється сторонами у специфікації (в разі складання) та видатковій накладній, що є невід`ємним додатком до цього договору; відтермінування проведення розрахунків за кожну партію товару визначається протягом 30 календарних днів; оплата вартості товару проводиться покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок постачальника.

В рамках співробітництва за вказаним договором, 21.03.2019 позивач поставив, а ТОВ «Росан Агро» прийняло борошно рибне в кількості 2 тони на загальну суму 98 940,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 490,00 грн., що підтверджується видаткової накладною № 20 від 21.03.2019.

За вказаною господарською операцією позивачем було складено та направлено для реєстрації податкову накладну № 1 від 21.03.2019.

01.03.2019 між ТОВ «Агрокормінвест Плюс» (продавець) та ТОВ «Агропродсервіс» (покупець) було укладено договір поставки № 50, згідно із п.п. 1.1., 2.1., 2.2., 3.1., 3.4., 5.1., 6.1., 6.2. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця рибне борошно (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити за нього оплату; поставка товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року), обумовлених сторонами в специфікаціях до даного договору; передача товару постачальником та його прийом покупцем за найменуванням, кількістю (тоннажем), якістю проводиться на основі товарної накладної; поставка товару здійснюється партіями; під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена у видатковій накладній; датою поставки товару є дата розвантаження товару, вказана у видатковій накладній; ціна за одиницю товару та загальна вартість товару за кожну партію поставки встановлюється сторонами у специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору; відтермінування проведення розрахунків за кожну партію товару визначається протягом 30 календарних днів; оплата вартості товару проводиться покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив, а ТОВ «Агропродсервіс» прийняло:

- борошно рибне в кількості 6 тон на загальну суму 296 820,00 грн., в т.ч. ПДВ 49 470,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 22 від 25.03.2019;

- борошно рибне в кількості 8 тон на загальну суму 395 760,00 грн., в т.ч. ПДВ 65 60,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 23 від 25.03.2019;

- борошно рибне в кількості 6 тон на загальну суму 296 820,00 грн., в т.ч. ПДВ 49 470,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 21 від 25.03.2019.

ТОВ «Агропродсервіс» розрахувався за отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 1406 від 19.07.2019, № 8106 від 04.07.2019, № 6755 від 12.04.2019, копії яких наявні в матеріалах справи.

За вказаними господарськими операціями позивачем було складено податкові накладні № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019.

Податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 були надіслані позивачем для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкові накладні прийнято ДФС, реєстрацію податкових накладних зупинено, оскільки вони відповідають вимогам п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач звернувся до контролюючого органу із поясненнями щодо господарських операцій з постачання товару, та надав первинні документи, що підтверджують факт проведення господарських операцій, по яким було оформлено податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019.

Відповідачем-2 були прийняти рішення про відмову в реєстрації податкових накладних:

- №1149054/42767400 від 24.04.2019 (про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 21.03.2019),

- № 1149057/42767400 від 24.04.2019 (про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 25.03.2019),

- № 1149055/42767400 від 24.04.2019 (про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 25.03.2019),

- № 1149056/42767400 від 24.04.2019 (про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 25.03.2019).

Підставою відмови у вказаних рішеннях зазначено: «ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

Позивач оскаржив рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача Головою Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняті рішення: № 27960/42767400/2 від 15.05.2019, № 27961/42767400/2 від 15.05.2019, № 27968/42767400/2 від 15.05.2019, № 27954/42767400/2 від 15.05.2019, якими скарги позивача залишені без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Не погоджуючись із таким рішеннями відповідачів, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно із п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку № 1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок № 117), згідно із п. 5 якого податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (п. 6 Порядку № 117).

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкових накладних, наданих позивачем, була зупинена у зв`язку з відповідністю податкових накладних підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податків».

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

У той же час, згідно із п.14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Аналіз наведених правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Незважаючи на те, що рішення про зупинення реєстрації податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 не є предметом розгляду в рамках даного спору, суд вважає за необхідне відзначити, що такі рішення фіскального органу не містять в собі визначення конкретного критерію ризиковості платника податку, а містять лише посилання на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, який є доволі змістовним. До того ж, рішення про зупинення реєстрації податкових накладних не містять вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків.

Тим не менше, позивачем були подані до контролюючого органу пояснення і первинні документи для підтвердження реальності вчинення господарських операцій, копії яких наявні в матеріалах справи.

Так, на підтвердження реальності господарських операцій із контрагентами ТОВ «Агропродсервіс» та ТОВ «Росан Агро» позивач надав:

- копію договору поставки № 49/7 від 01.03.2019;

- копію видаткової накладної № 20 від 21.03.2019;

- копію договору поставки № 50 від 01.03.2019;

- копію видаткової накладної № 23 від 25.03.2019;

- копію видаткової накладної № 21 від 25.03.2019;

- копію видаткової накладної № 22 від 25.03.2019;

- копію платіжного доручення № 1406 від 19.07.2019;

- копію платіжного доручення № 8106 від 04.07.2019;

- копію платіжного доручення № 6755 від 12.04.2019.

Крім того, факт транспортування товару підтверджується наявними в матеріалах справи:

- копією договору № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів від 20.03.2019, укладеного із ТОВ «Будтранс ЛТД»;

- копією товарно-транспортної накладної № ПО33002058 від 25.03.2019;

- копією договору № 1/19 на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом від 20.03.2019, укладеного із ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження факту придбання рибного борошна позивач надав:

- копію договору поставки № 3 від 01.03.2019, укладеного із ТОВ «Оптікорм»;

- копію видаткової накладної № 39 від 26.03.2019;

- копію видаткової накладної № 38 від 25.03.2019.

Пунктом 21 Порядку № 117 встановлено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, незважаючи на подання позивачем копій первинних документів на підтвердження факту господарських операцій, відповідачем-2 було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. При цьому, причиною відмови відповідач-2 зазначив: «ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

За таких обставин є можливим дійти висновку, що в даному випадку відповідач-2 жодним чином не здійснював аналіз наданих позивачем документів на предмет їх належності, а в рішенні про відмову в реєстрації податкових накладних не конкретизував, які саме документи не надані платником податків.

Суд зазначає, що рішення відповідача-2 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення фіскального органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та породжують його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано покладений на нього обов`язок щодо складання та направлення на реєстрацію податкових накладних та надання копій документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; зворотного відповідачами в процесі розгляду даної адміністративної справи не доведено.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідачі покладений на них приписами ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень не виконали та не надали суду жодних доказів на обґрунтування законності вчинених дій щодо відмови у реєстрації податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019.

До того ж суд звертає увагу, що Критерії ризиковості платника податку, на які посилається відповідач-2 в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, встановлені листом ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18.

Втім, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 КАС України.

Наведеної позиції притримується і Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 по справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19).

Отже, оцінюючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є протиправними, внаслідок чого позовні вимоги про скасування таких рішень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 19, пункту 20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Аналогічні за змістом норми містяться і в пункті 28 Порядку №117, відповідно до якого податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

В даному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 1149054/42767400 від 24.04.2019, № 1149057/42767400 від 24.04.2019, № 1149055/42767400 від 24.04.2019, № 1149056/42767400 від 24.04.2019 про відмову в реєстрації податкових накладних № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019, а також позовні вимоги про зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019, подані ТОВ «Агрокормінвест Плюс», є доведеними і обґрунтованими, а відтак - підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішень про результати розгляду скарг № 27960/42767400/2 від 15.05.2019, № 27961/42767400/2 від 15.05.2019, № 27968/42767400/2 від 15.05.2019, № 27954/42767400/2 від 15.05.2019, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Втім, рішення Комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг не є актом індивідуальної дії, та само по собі не впливає на права або інтереси позивача по справі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оскільки рішення № 27960/42767400/2 від 15.05.2019, № 27961/42767400/2 від 15.05.2019, № 27968/42767400/2 від 15.05.2019, № 27954/42767400/2 від 15.05.2019 самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов`язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання їх протиправними та скасування, а отже позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень № 27960/42767400/2 від 15.05.2019, № 27961/42767400/2 від 15.05.2019, № 27968/42767400/2 від 15.05.2019, № 27954/42767400/2 від 15.05.2019 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 1149054/42767400 від 24.04.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 21.03.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 1149057/42767400 від 24.04.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 25.03.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс».

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 1149055/42767400 від 24.04.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 25.03.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс».

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, № 1149056/42767400 від 24.04.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 25.03.2019, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс».

6. Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 1 від 21.03.2019, № 3 від 25.03.2019, № 4 від 25.03.2019, № 5 від 25.03.2019, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс».

7. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

8. Стягнути з Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39292197, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокормінвест Плюс» (ідентифікаційний код 42767400, адреса: 03083, м. Київ, вул. Китаївська, 11, кв. 113), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати у сумі 3 842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко