Справа № 160/4785/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року Справа № 160/4785/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м.Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у не забезпеченні фундаментальних положень ст. ст. 3, 19, 22, ч. 2 ст. 28, 46, 49 Конституції України, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено згідно ст. 249 КАС України;
- захистити права позивача на інформацію, зазначивши окремим пунктом рішення, що без винесення за результатами розгляду звернення нормативно-правового акту виконавчим комітетом Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради заяви від 11.01.2019 вх. С-31, вважається належно не розглянутою;
- захистити права позивача, пов`язані із захистом прав матері на попередження за можливістю страждань і болю відповідно до ст. ст. 3, 19, 22, 28, 51, 55 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради скласти клопотання і нормативно-правовий акт для забезпечення ОСОБА_2 хворої людини безкоштовними медикаментами за усіма наданими рецептами для лікування профілактичних заходів згідно заяви від 11.01.2019 вх. С-31, їх визнання окремим пунктом рішення.
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11.01.2019 вх. С-31 він подав заяву, якою просив діяти відповідно до порядку, системи норм ст. ст. 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» та забезпечити конституційні гарантії. Відповідач, який повинен дотримуватись Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформацію», принципів 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» і вжити системи заходів згідно ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», спрямованих на усунення правових та інших причин не підкорення зазначеним нормам законодавства, відповідно до гарантій ст. ст. 3, 28, 46, 49 Конституції України повинен попередити виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з порушеннями конституційних норм, по суті бездіяв і не забезпечив право громадянина на попередження за можливістю страждань і болю. Нормативно-правових актів відповідача на заяву від 11.01.2019 вх. С-31не отримано позивачем на цей час.
Позивач вважає, що своєю бездіяльністю відповідач унеможливив реалізацію права на отримання інформації, права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів та права викривати недоліки в роботі відповідача для відстоювання своїх прав та законних інтересів, порушив низку чинних правових норм, включно з нормами Конституції України, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 06.05.2020 було задоволено заяви ОСОБА_1 та звільнено його від сплати судового збору за подання адміністративного позову в адміністративній справі №160/4785/20, поновлено пропущений процесуальний строк звернення до суду в адміністративній справу №160/4785/20, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
02.06.2020 до суду від голови районної у місті ради Солода В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» визначено обсяг та межі повноважень Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради.
Так, 11.01.2019 до виконкому Тернівської районної у місті ради надійшло звернення ОСОБА_1 вх. № С-31. За результатами розгляду звернення було встановлено, що вирішення питань пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 не входить до делегованих повноважень виконкому Тернівської районної у місті ради, а тому заявнику було рекомендовано для вирішення вищевказаних питань звернутись безпосередньо до виконкому Криворізької міської ради. З метою дотримання вимог законодавства виконком Тернівської районної у місті ради протягом п`яти днів, 15.01.2019 направив звернення ОСОБА_1 від 11.01.2019 № С-31 за належністю до управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради. Про що повідомленням від 15.01.2019 № С-31 проінформував заявника.
Виходячи з вищевказаного, відповідач вважає, що факт бездіяльності виконкому Тернівської районної у місті ради під час розгляду звернення ОСОБА_1 відсутній.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 про порушення його прав та інтересів під час розгляду звернення виконкомом Тернівської районної у місті ради є безпідставним та необгрунтованим.
Окрім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву надано докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а саме: копія відповіді ОСОБА_1 від 15.01.2019 № С-31 на його заяву від 11.01.2019, копія листа Виконкому Тернівської районної у місті ради від 15.01.2019 вих. № С-31, направленого за належністю до управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради, копія реєстру витрат конвертів завірених в установленому законодавством порядку про відправлення відповіді-листа ОСОБА_1 від 17.01.2019.
30.06.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відзив поданий з порушенням вимог щодо його оформлення, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а тому просив суд повернути відзив і вважати його не наданим та викласти ухвалою з цього питання своє рішення під час судового розгляду справи.
30.06.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому останній просив суд надати визначеності факту часу розгляду заяви, встановити час, день, місце, де розглядалася заява позивача від 11.01.2019 вх. С-31 і осіб, які приймали рішення після її розгляду; надати визначеності факту повідомлення про день, час і місце розгляду, факту наявності поштового повідомлення, свідків подій згідно ч. 2 ст. 77, ч. 3 ст. 159, ч. 5 ст. 162, ч. 5 ст. 243 КАС України, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено відповідно до ст. 249 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
У зв`язку з тим, що у період з 06.07.2020 по 15.07.2020 суддя Захарчук-Борисенко Н.В. перебувала у відпустці, дану справу було розглянуто в перший день виходу судді з відпустки, 16.07.2020.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.01.2019 ОСОБА_1 в інтересах особи з інвалідністю ОСОБА_3 звернувся із заявою (запитом) до голови Тернівської районної у місті ради Солода В.М., в якій просив:
- звернутися з клопотанням до виконкому Криворізької міської ради, яким зобов`язати ОСОБА_4 видати безоплатні рецепти на ті самі ліки за наданими в додатках вам рецептів від 28.12.2018 № 522, № 523, № 524, № 525, № 526, № 527, № 528, № 529 та від 09.01.2019 № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26, № 27, № 28, № 29, № 30 (18 рецептів);
- звернутися з клопотанням до виконкому Криворізької міської ради, яким просити індивідуальним актом вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права інваліда на попередження за можливістю страждань і болю (ст. 3, ч. 2 ст. 28 Конституції України) для безоплатного відпуску ОСОБА_3 лікарських засобів, зазначених у рецептах від 28.12.2018 та 09.01.2019;
- звернутися з клопотанням до виконкому Криворізької міської ради, яким зобов`язати начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В. видати наказ щодо забезпечення особи з інвалідністю ОСОБА_3 , як ОНКО хворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 №1303;
- надати вихідні номери звернень та їх копії для ознайомлення;
- зазначити дату, відповідальну особу, яка забезпечить своєчасне одержання безоплатних рецептів на ті самі ліки за наданими в додатках вам рецептів від 28.12.2018 № 522, № 523, № 524, № 525, № 526, № 527, № 528, № 529 та від 09.01.2019 № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26, № 27, № 28, № 29, № 30 (18 рецептів);
- зазначити статті, норми права, які надають голові виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради ОСОБА_5 повноваження для впливу на роботу фінансування КНП Центра первинної медико-санітарної допомоги № 1, розташованого в Тернівському районі, виборі головних лікарів в медичних закладах Тернівського району міста;
- надати запрошення для позивача, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його заяви від 11.01.2019.
Так, 15.01.2019 С-31 на звернення ОСОБА_1 до голови Тернівської районної у місті ради реєстраційний номер С-31 від 11.01.2019 виконком Тернівської районної у місті ради надав письмову відповідь, в якій повідомив позивача, що дане звернення відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» направлено на розгляд за належністю до управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради для вирішення питання по суті.
П. 6 згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» питання медичного характеру не належить до делегованих повноважень виконкому Тернівської районної у місті ради.
Листом виконкому Тернівської районної у місті ради від 15.01.2019 № С-31 звернення ОСОБА_1 від 11.01.2019 відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» було направлено за належністю до Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради Мурашка К.В.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у порушенні правового режиму розгляду його заяви, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За приписами ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно ст. 7 вказаного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15,16 вищевказаного Закону.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».
Частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.
Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.
Суд, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача, яка виявилась, на думку позивача, у порушенні правового режиму розгляду заяви позивача від 11.01.2019 вх. С-31 згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що бездіяльність відповідача не допущена, а навпаки, відповідачем до суду надана письмова відповідь від 15.01.2019 С-31, якою була розглянута заява (запит) позивача від 11.01.2019 та яка була направлена позивачу у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, що свідчить про активні дії з боку відповідача для недопущення порушення прав позивача.
Таким чином із аналізу вказаних документів, слід дійти висновку, що відповідачем в порядку у строки, встановлені ст. ст. 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь на заяву (запит) позивача від 11.01.2019.
Отже, у даному випадку, при розгляді заяви (запиту) позивача від 11.01.2019 із наданих документів, судом не було встановлено бездіяльності відповідача, а, навпаки, при розгляді вказаної заяви (запиту) позивача відповідачем були вжиті активні дії, направлені на розгляд заяви (запиту) позивача у строки, визначені чинним законодавством, за результатами такого розгляду заяви позивачеві була надана (направлена 17.01.2019 на адресу позивача) вмотивована відповідь від 15.01.2019 вх. С-31.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про бездіяльність відповідача при розгляді заяви (запиту) позивача від 11.01.2019 з урахуванням того, що відповідачем була надана вмотивована відповідь від 15.01.2019 на заяву (запит) позивача від 11.01.2019 у терміни, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
В той же час, відповідачем на адресу суду надіслано належні докази, які свідчать про надання вмотивованої відповіді позивачеві на його заяву (запит) від 11.01.2019, а тому вищенаведені докази спростовують бездіяльність відповідача при розгляді заяви (запиту) позивача від 11.01.2019, на які позивач посилається у позові, оскільки заява (запит) позивача вважається належно розглянутою відповідно до норм чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Отже, у разі необхідності, на власний розсуд, та за внутрішнім переконанням суд наділений повноваженнями щодо реагування на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, тобто, винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком.
Оскільки судом під час розгляду справи не було встановлено порушення закону з боку відповідача, а навпаки, активні дії, спрямовані на недопущення його порушення, суд вважає у задоволенні клопотань позивача щодо ухвалення окремої ухвали слід відмовити.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Так, відповідачем було надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про його активні дії при розгляді заяви (запиту) позивача від 11.01.2019 у терміни, встановлені нормами Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про державну службу», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Оскільки ухвалою суду від 06.05.2020 позивача було звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову в даній адміністративній справи, то відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко