Справа № 645/2528/20
Суддя: Алтухова О. Ю.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2528/20
Провадження № 2-а/645/71/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.

секретар судового засідання - Волкова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кареліна Валерія Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до сержанта поліції Кареліна В.Л. в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК № 2486458 від 04.05.2020 року, винесену інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сержантом поліції Кареліним В.Л., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч: 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.05.2020 року о 20 год. 17 хв. за адресою: м. Харків, пр. Московський, 36 інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сержантом поліції Кареліним В.Л. винесена постанова серії ЕАК № 2486458 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за, начебто, порушення вимог п.8.7.3 «ґ» ПДР України. Згідно змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 04.05.2020 року о 20 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору, що зафіксовано на камеру інспектора ха023731. Із зазначеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, за наступних обставин. Так, 04.05.2020 року близько 20 год. позивач, керуючи автомобілем SKODA FELICIA державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони центра м. Харкова по пр. Московському, розпочав проїзд перехрестя пр. Московський - майдан Героїв Небесної Сотні на «зелений» сигнал світлофору, який дозволяє рух, та вже, коли автомобіль знаходився на перехресті, загорівся «жовтий» сигнал світлофору, на який він закінчив проїзд перехрестя. Оскільки на момент ввімкнення «жовтого» сигналу світлофору, автомобіль, яким керував позивач, вже знаходився на перехресті, та він не міг зупинити його, щоб не утворити перешкоди руху іншим учасникам дорожнього руху, то закінчив проїзд перехрестя на «жовтий» сигнал світлофору, що відповідає вимогам ПДР України. На усні пояснення позивача інспектор поліції уваги не звернув, показав відео з камери, де зафіксовано закінчення проїзду перехрестя на «жовтий» сигнал світлофору, та склав стосовно нього оскаржувану постанову. Позивач зазначає, що Правил дорожнього руху України не порушував, а діяв згідно з ними. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду.

Позивач у судове засідання з`явився, окремим пунктом в позовній заяві зазначено, що позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розглядати справу просив за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення про вручення судової повістки на судове засідання, причини неявки суду не повідомлено, відзиву або заперечень на позовну заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі та у межах повноважень і у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2486458 від 04.05.2020 року, винесеною інспектором УПП в Харківській області сержантом поліції Кареліним В.Л., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04 травня 2020 року о 20.00 год. водій тз проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора зафіксовано на камеру інспектора ха02373, чим порушив вимоги п. 8.7.3.ґ. ПДР України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

У силу вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Вирішуючи по суті вимоги позивача суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача, окрім того доказів наявності в діях позивача складу вищезазначеного адміністративного правопорушення суду відповідачем також не надано.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 8.7.3.ґ. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) сигнали світлофора мають такі значення, зокрема: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 04.05.2020 року серії ЕАК №2486458, стверджуючи, що не порушував вимог п. 8.7.3.ґ. Правил дорожнього руху України.

Позивач зазначив у своїй позовній заяві, що 04.05.2020 року близько 20 год. керуючи автомобілем SKODA FELICIA державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі сторони центра м. Харкова по пр. Московському, розпочав проїзд перехрестя пр. Московський - майдан Героїв Небесної Сотні на «зелений» сигнал світлофору, який дозволяє рух, та вже, коли автомобіль знаходився на перехресті, загорівся «жовтий» сигнал світлофору, на який він закінчив проїзд перехрестя. Оскільки на момент ввімкнення «жовтого» сигналу світлофору, автомобіль, яким керував позивач, вже знаходився на перехресті, та він не міг зупинити його, щоб не утворити перешкоди руху іншим учасникам дорожнього руху, то закінчив проїзд перехрестя на «жовтий» сигнал світлофору, що відповідає вимогам ПДР України.

Відповідач в судове засідання не з`явися, доводи позивача не спростував.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У зв`язку з неподанням суб`єктом владних повноважень будь-яких доказів провини позивача, неповідомлення суду щодо причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень п. 8.7.3.ґ. Правил дорожнього руху України.

Такий висновок, на думку суду, відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до якої кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а тому рішення, прийняте відповідачем слід скасувати.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.05.2020 року серії ЕАК № 2486458 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кареліна Валерія Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2486458 від 04.05.2020, винесену інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сержантом поліції Кареліним Валерієм Леонідовичем, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч: 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - інспектора роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Карелін Валерій Леонідович, адреса місця роботи: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-а.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя