Справа № 480/3229/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2020 р. Справа №480/3229/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 (дала по тексту - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач, МОУ), і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 10.04.2020, оформлене пунктом 1 протоколу № 59, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги дружині загиблого військовослужбовця прапорщика ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та його малолітнім донькам: ОСОБА_5 , 2016 р.н. та ОСОБА_6 , 2018 р.н.;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача із доданими документами та здійснити призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її малолітнім дітям, у зв`язку із загибеллю при виконанні обов`язків військової служби чоловіка - прапорщика ОСОБА_4 в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням наказів командира в/ НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_4 із списків особового складу №31-РС від 21.10.2019, № 232 від 20.11.2019, сповіщення про смерть №2 від 21.11.2019, витягів з протоколів 12-ї регіональної ВЛК №135 від 10.03.2020 та ЦВЛК Збройних сил України №208 від 12.03.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2020 позивач, у встановленому законом порядку, звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату їй та двом донькам одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка - прапорщика контрактної служби ОСОБА_4 при виконанні обов`язків військової служби та надала відповідний пакет документів, визначений Постановою КМУ №975 від 25.12.2012 та у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
10.04.2020 рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №59 позивачу, дітям, а також батькам загиблого відмовлено у призначенні такої допомоги з посиланням на акт службового розслідування, можливі порушення прапорщиком ОСОБА_4 . Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів №1 від 08.01.2014 та порушення заходів безпеки, а також допущене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-19 КУпАП - порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення.
Відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач також послався на ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звинувативши загиблого у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги родині загиблого ОСОБА_4 неправомірною та такою, що порушує права і свободи позивача, перешкоджає реалізації її прав, отриманню пільг та соціального захисту від держави, передбачених діючим законодавством, а висновки, викладені у рішенні - помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам загибелі військовослужбовців.
Ухвалою суду від 27.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
17.06.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.38-39), у якому зазначає, що відмова комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні одноразової грошової допомоги мотивована тим, що ОСОБА_4 не виконано вимоги Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08.01.2014 № 1 та порушено заходи безпеки під час виконання робіт, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.172-19 КУпАП, через що відповідно до ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дружина та доньки загиблого не мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Так, відповідно до Акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) № 17/19, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 27.12.2019, причинами нещасного випадку є, зокрема: порушення технологічного процесу, порушення вимог безпеки під час експлуатації озброєння, техніки, обладнання, устаткування, машин, механізмів, тощо.
Крім того зазначає, що відповідно до цього ж Акта, особами, які допустили порушення законодавства та нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок, є зокрема: головний старшина інженерного батальйону військової частини НОМЕР_3 прапорщик ОСОБА_4 , який не виконав вимоги Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 08.01.2014 № 1 та порушив заходи безпеки під час виконання робіт 15.11.2019 на майданчику відкритого зберігання № 4 технічної території військової частини НОМЕР_2 , що призвело до порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 58 та 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Окрім цього, відповідач зауважує, що відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 17.01.2020 №17 «Про результати проведення спеціального розслідування та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності», причинами та умовами, що призвели до вибуху під час виконання робіт з очищення технічної території військової частини НОМЕР_2 від вибухонебезпечних предметів, стали зокрема: неналежне виконання службових обов`язків головним старшиною інженерного батальйону військової частини НОМЕР_3 прапорщиком ОСОБА_4 , невиконання ним вимог Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 08.01.2014 № 1 та порушив заходи безпеки під час виконання робіт 15.11.2019 на майданчику відкритого зберігання № 4 технічної території військової частини НОМЕР_2 , що призвело до порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 58 та 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (сторінка 2, абзац 2 наказу).
Відповідно до ст.172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами є адміністративним правопорушенням.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 були допущені порушення правил поводження з боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, то останнім фактично було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст.172-19 КУпАП, оскільки останні мають формальний склад правопорушення. Також відповідач зазначає, що у зв`язку зі смертю прапорщика ОСОБА_4 відповідний протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався.
Отже, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на думку відповідача, комісією було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, через що вимоги позивача відповідач вважає незаконними, протиправними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання МОУ призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, відповідач зазначає, що вказана позовна вимога є формою втручання у дискреційні повноваження Міністерства оборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 29.03.2013 ОСОБА_4 був зарахований на військову службу на посаду механіка-водія в/ч НОМЕР_3 Збройних Сил України з місцем дислокації м.Охтирка. З 07.09.2016 позивач займав посаду головного старшини інженерного батальйону в/ч НОМЕР_3 , мав статус учасника бойових дій.
08.06.2017 з ОСОБА_7 було укладено 5-ти річний контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 25.10.2019 №214 прапорщик контрактної служби ОСОБА_4 разом із іншими військовослужбовцями, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_4 №214 від 25.10.2019, був направлений у відрядження до в/ч НОМЕР_2 м.Балаклія Харківської області для очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів (а.с.13).
15.11.2019 о 14 год. 50 хв. прапорщик ОСОБА_4 загинув виконуючи бойове завдання з розмінування території військової частини НОМЕР_2 м. Балаклія Харківської області, що підтверджується копією сповіщення про смерть (а.с.15).
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №12-17/169-бл/19 від 18.11.2019 причиною смерті ОСОБА_4 стали множинні скалкові поранення голови та тулуба, вибухова травма (а.с.14).
У подальшому 28.01.2020 позивач, у встановленому законом порядку, звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату їй та двом донькам одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка - прапорщика контрактної служби ОСОБА_4 при виконанні обов`язків військової служби. До заяви позивачем додано відповідний пакет документів, визначений Постановою КМУ №975 від 25.12.2012 та у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.26).
10.04.2020 рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №59 позивачу, дітям, а також батькам загиблого відмовлено у призначенні такої допомоги з посиланням на акт службового розслідування, можливі порушення прапорщиком ОСОБА_4 . Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів №1 від 08.01.2014 та порушення заходів безпеки, а також допущене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-19 КУпАП - порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення.
Відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач також послався на ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення (а.с.25).
Позивач вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги родині загиблого ОСОБА_4 неправомірною та такою, що порушує права і свободи позивача, перешкоджає реалізації її прав, отриманню пільг та соціального захисту від держави, передбачених діючим законодавством, а висновки, викладені у рішенні - помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам загибелі військовослужбовців, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
При цьому, в розрізі приписів частини 3 статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Аналогічні норми закріплені в статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-XII).
Згідно з пунктом 1 статті 16-3 Закону 161 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Пунктами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі по тексту - Порядок).
Відповідно до пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: 1. заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; 2. витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); 3. витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи. які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні.
Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Статтею 16-4 Закону №2011-XII визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 19 Порядку також встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, зокрема, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Спірним моментом у даній адміністративній справі є обставини наявності/відсутності підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розрізі приписів статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку.

Відмовляючи позивачеві у виплаті вказаної допомоги, відповідач стверджує про наявність обставин передбачених статтею 16-4 Закону №2011-XII, а саме вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 , що і було покладено в основу протоколу від 10.04.2020 №59 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Однак, суд вважає, що вказаний висновок відповідача є передчасним, зважаючи на наступне.

Так, приписи статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку передбачають чіткі підстави, які мають своїм наслідком не здійснення призначення і виплату одноразової грошової допомоги, яким, серед іншого є загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, яка є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що матеріли справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення безпосередньо ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

У той же час, в матеріалах справи міститься ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2020 у справі 554/4686/20, якою зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Полтаві внести відомості до ЄРДР стосовно осіб керівного складу в/ч НОМЕР_2 : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про вчинення зазначеними особами кримінального правопорушення за ч. 3 ст.425 КК України (недбале ставлення до військової служби, що потягло тяжкі наслідки - загибель військовослужбовців - саперів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , водія ОСОБА_15 та травмування кількох інших осіб) (а.с.56, зворотній бік).

Крім того, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2020 у справі 554/4685/20 зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві вирішити питання щодо залучення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у якості потерпілих у кримінальному провадженні за фактом загибелі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а.с.57-58).

Згідно листа командира в/ч НОМЕР_3 , що міститься в матеріалах справи, сапери ОСОБА_4 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не проходили навчання з питань поводження (розмінування) з елементами зенітних керованих ракет ЗРК «КУБ»: ЗМ9,(М1,М2,МЗ), та їм невідомий був порядок особливостей поводження з даним типом боєприпасів.

Також, в матеріалах справи наявні відомості щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_20 про відсутність відносно них кримінальних проваджень та вчинення ними адміністративних чи кримінальних правопорушень від органів поліції та військової прокуратури (а.с.59, 61-63).

Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не були враховані накази командира в/ч НОМЕР_3 про виключення ОСОБА_18 із списків особового складу №31-РС від 21.10.2019, № 232 від 20.11.2019, сповіщення про смерть №2 від 21.11.2019, витяги з протоколів 12-ї регіональної ВЛК №135 від 10.03.2020 та ЦВЛК Збройних сил України №208 від 12.03.2020, які містяться в матеріалах справи і згідно яких смерть ОСОБА_4 пов`язана із виконанням обовязків військової служби (а.с.11-15).

Відтак, на переконання суду, висновок відповідача у Протоколі про те, що в Акті службового розслідування зазначено, що ОСОБА_4 не виконано вимоги Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої наказом начальника Генерального штабу ЗСУ від 08.01.2014 №1 та порушено заходи безпеки, а отже, дані дії кваліфікуються як адміністративне правопорушення за ст.172-19 КУпАП, що унеможливлює призначення та виплату одноразової грошової допомоги дружині загиблого військовослужбовця прапорщика ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та його малолітнім донькам: ОСОБА_5 , 2016 р.н. та ОСОБА_6 , 2018 р.н., є передчасним, зробленим без урахування всіх обставин справи.

Так, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було враховано те, що відсутні будь-які судові рішення про вчинення ОСОБА_4 адміністративного чи кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також, суд при вирішення спору враховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Приймаючи до уваги те, що протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.04.2020 №59 є рішенням у розумінні Порядку, суд з огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України вважає наявними підстави визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, що оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 10.04.2020 №59 щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого ОСОБА_18 .

У той же час, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Зобов`язання судом відповідача виплатити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю ІІ групи може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність інших підстав для відмови у виплаті такої допомоги, які передбачені законом.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.

Таким чином, на думку суду, права та інтереси позивача будуть захищені якщо відповідач буде зобов`язаний повторно розглянути документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її малолітнім дітям, у зв`язку із загибеллю при виконанні обов`язків військової служби чоловіка - прапорщика ОСОБА_4 в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вирішити вказане питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 10.04.2020, оформлене пунктом 1 протоколу № 59, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги дружині загиблого військовослужбовця прапорщика ОСОБА_18 - ОСОБА_1 та його малолітнім донькам: ОСОБА_5 , 2016 р.н. та ОСОБА_6 , 2018 р.н.

Зобов`язати Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) повторно розглянути документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та її малолітнім дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку із загибеллю при виконанні обов`язків військової служби чоловіка - прапорщика ОСОБА_18 в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька