Справа № 320/6214/20
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 липня 2020 року 320/6214/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши у м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полешко Людмили Миколаївни, які полягають у незаконному стягнення з пенсії позивача 12908,26 грн.;

- стягнути з Державного бюджету матеріальну шкоду в сумі 12908,26 грн. та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Так, зокрема, в даній ухвалі судом було наголошено на тому, що у позовній заяві позивачем в якості відповідачів зазначено: 1) Відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); 2) Головне управління ДПС у Київській області.

Разом з тим, вимоги заявлено лише до відповідача - Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Тобто вимоги до відповідача - Головного управління ДПС у Київській області в прохальній частині позову відсутні.

У зв`язку з цим, позивачу в порядку усунення недоліків позовної заяви було запропоновано уточнити позовні вимоги або уточнити склад відповідачів у справі, з урахуванням вказаних судом зауважень.

30 липня 2020 року позивачем на виконання ухвали суду від 27.07.2020 подано до суду уточнену позовну заяву, а також докази сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

Так, в уточненій позовній заяві позивач заявив такі позовні вимоги, а саме:

- визнати протиправними дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полешко Людмили Миколаївни, які полягають у незаконному стягнення з пенсії позивача 12908,26 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області, які полягають у незаконному внесенні позивача до Державного реєстру обтяжень рухомого майна;

- стягнути з Державного бюджету матеріальну шкоду в сумі 12908,26 грн. та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Разом з тим, проаналізувавши позовні вимоги та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд зазначає, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, зокрема, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлено одним позивачем до різних відповідачів щодо:

- визнати протиправними дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полешко Людмили Миколаївни, які полягають у незаконному стягнення з пенсії позивача 12908,26 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області, які полягають у незаконному внесенні позивача до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Суд зазначає, вказані вимоги звернуті до різних відповідачів та мають індивідуальний предмет доказування, оскільки вимога щодо протиправності дій державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полешко Людмили Миколаївни, які полягають у незаконному стягнення з пенсії позивача 12908,26 грн., та вимога щодо протиправності дій Головного управління ДПС у Київській області, які полягають у незаконному внесенні позивача до Державного реєстру обтяжень рухомого майна розглядаються на підставі різних документів та регулюються різними законодавчими актами України, зокрема, перша вимога регулюється Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрована 02.04.2012 за № 489/20802, натомість друга вимога - Податковим кодексом України.

Щодо пов`язаності вимог підставами виникнення і поданими доказами, слід враховувати, що у відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Поряд з цим, аналізуючи зміст позовної заяви та додані до неї документи, суд наголошує, що підстави позову щодо кожного з відповідачів є різними, індивідуальними, оскільки кожен з них діяв окремо в межах повноважень та у спосіб, який встановлений законом.

Тобто, предметом даної позовної заяви є об`єднані вимоги, які мають самостійні та значні предмети та обсяги доказування, що також супроводжуються різними доказами та підставами їх виникнення.

При цьому, для з`ясування правомірності та обґрунтованості кожної позовної вимоги, є необхідним з`ясування значного обсягу обставин та дослідження документів, що свідчить про індивідуальний предмет доказування у кожному конкретному випадку.

Крім того, частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Так, дослідивши зміст позовних вимог, суд встановив, що кожна із заявлених позивачем позовних вимог має розглядатися у різні процесуальні строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, а саме, вимога щодо протиправності дій державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полешко Людмили Миколаївни, які полягають у незаконному стягнення з пенсії позивача 12908,26 грн. розглядається з урахуванням приписів статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, а вимога з приводу щодо протиправності дій Головного управління ДПС у Київській області, які полягають у незаконному внесенні позивача до Державного реєстру обтяжень рухомого майна підпадає під критерії статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України та має бути розглянута протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають різному порядку та строкам розгляду.

Таким чином, оскільки позивачем у даній позовній заяві об`єднано вимоги, які за заявленим предметом та підставами не можуть бути розглянуті одночасно, позовна заява підлягає поверненню з усіма доданими до неї документами.

Суд зазначає, що допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки фактично унеможливлює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди - повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Відповідно до частини восьмої ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Натомість, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідачів.

Керуючись статтями 169, 171, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.