Справа № 380/1060/20
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1060/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - Сергеєвої О.І.

представника відповідача - Кіх О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ), у якому позивач просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області 273 003, 14 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі № 813/2342/16 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.06.2016 року №253-о "Про звільнення". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області з 30 червня 2016 р. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52589,84 ( п"ятдесят дві тисячі п"ятсот вісімдесят дев"ять грн. 84 коп.) грн., з урахуванням податків, зборів та обов"язкових платежів. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7733,80 (сім тисяч сімсот тридцять три грн. 80 коп) грн. звернуто до негайного виконання.

Позивач зазначає, що відповідачем не було вчинено жодних дій та заходів, які б були спрямовані на виконання рішення суду та в подальшому позбавило позивача його конституційного права на працю в органах державної влади. На думку позивача наказ від 18.01.2018 року № 35 -о «Про поновлення на роботі» на посаді начальника управління внутрішнього аудиту та контролю ГУ ДФС у Львівській області Лотоцького Ярослава Івановича, ознайомлено його під підпис лише 12.11.2019 року. Отже, до стягнення з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) за 706 робочих днів в сумі 273 003, 14 грн.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою від 06 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 24 лютого 2020 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Суд керуючись статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України допустив заміну первинного відповідача - Головного управління ДПС у Львівській на ГУ ДФС у Львівській області.

Відповідач у відзиві на позов зазначає про те, що ГУ ДФС у Львівській області листами від: 27.03.2017 № 2997/10/13-01-04-02-20; 13.10.2017 року за № №17498/10/13-01-04-02-45 (вручено 19.10.2017 року); 19.10.2017 за № 17829/10/13-01-04-02-45 (вручено 30.10.2017 року); 25.10.2017 № 642/Л-557/13-01-04- 2-45 (вручено 06.12.2017); 31.10.2017 № 19050/10/13-01-04-02-45 (скеровано 31.10.2017); 07.11.2017 № 668/Л-581/13-01-04-02-45 (вручався в присутності слідчого); 14.11.2017 № 680/Л-581/13-01-04-02-45 (вручено 17.11.2017); від 20.12.2017 № 756/2396/ФОп/13.01-01-01-19 (вручено 03.01.2018) запрошено ОСОБА_1 , прибути в управління по роботі з персоналом з трудовою книжкою для забезпечення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 813/2342/16. Зазначають, що за час проведення виконавчих дій, стягував не прибув до ГУ ДФС у Львівській області з трудовою книжкою для внесення запису про поновлення на роботі, чим чинив перешкоди у проведенні виконавчих дій. Вказують, що за час проведення виконавчих дій, стягував не прибув до ГУ ДФС у Львівській області з трудовою книжкою для внесення запису про поновлення на роботі, чим чинив перешкоди у проведення виконавчих дій. Проте, у зв`язку із неможливістю виконати рішення в повному обсязі, відповідачем не було роз`яснено вимоги закону щодо видачі наказу про поновлення стягувача на посаді та внесення відповідного запису до його трудової книжки. На думку відповідача у період виконавчого провадження з 20.01.2017 року по 26.12.2017 року з боку ГУ ДФС у Львівській області вчинялися усі регламентовані дії на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 813/2342/16 про поновлення позивача на посаді начальника правління внутрішнього аудиту ГУ ДФС у Львівській області. Окрім того, позивач вважає, що період вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 54950492 з 20.10.2017 року по 26.12.2017 не може бути включено у розрахунок середнього заробітку за час затримки рішення про поновлення на роботі, так як затримки у виконанні рішення про поновлення на роботі з боку відповідача не було. Щодо тверджень позивача що стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі по день фактичного поновлення на роботі -12.11.2019 року (день ознайомлення із наказом від 18.01.2018 року за № 35-О «Про поновлення на роботі») відповідач зазначає, що рішення суду від 12.01.2017 року виконано ГУ ДФС у Львівській області 18.01.2018 року шляхом видачі відповідного наказу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням додаткових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

29 червня 2016р. відповідачем прийнято наказ № 253 -0 «Про звільнення», яким припинено державну службу та звільнено з 29 червня 2016 року ОСОБА_1 з посади начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області у зв`язку із структурними змінами та скороченням штатної чисельності Головного управління ДФС у Львівській області відповідно до пункту 1 частини першої ст. 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889 - VIII «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі № 813/2342/16 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області , задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.06.2016 року №253-о "Про звільнення". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області з 30 червня 2016 р. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52589,84 ( п"ятдесят дві тисячі п"ятсот вісімдесят дев"ять грн..84 коп) грн. з урахуванням податків, зборів та обов"язкових платежів. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7733,80 (сім тисяч сімсот тридцять три грн. 80 коп) грн. звернуто до негайного виконання. На виконання вказаної постанови Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №813/2342/16 від 12.01.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту ГУ ДФС у Львівській області.

19.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого листа.

20.10.2017 старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курман Б.Г. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №54950492 з виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16. Стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ГУ ДФС у Львівській області. Вказану постанову позивач отримав 26.10.2017, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

01.11.2017 державний виконавець скерував до ГУ ДФС у Львівській області вимогу, якою зобов`язав боржника у виконавчому провадженні №54950492 повідомити його про виконання рішення суду та надати документи, які підтверджують таке виконання протягом 3-х днів з моменту отримання. Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Б.Г. про накладення штрафу від 27.11.2017 №54950492 за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк вимог виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16 на боржника ГУ ДФС у Львівській області накладено штраф на суму 5100грн. Вказану постанову позивач отримав 30.11.2017, що підтверджується копією повідомлення ГУ ДФС у Львівській області.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Курмана Б.Г. про накладення штрафу від 18.12.2017 №54950492 за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк вимог виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 №813/2342/16 на боржника ГУ ДФС у Львівській області накладено штраф на суму 10200грн. Вказану постанову позивач отримав 30.11.2017, що підтверджується копією повідомлення ГУ ДФС у Львівській області. Не погодившись із вказаними постановами державного виконавця про накладення штрафів за невиконання судового рішення без поважних причин, Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_1 , про скасування постанов про накладення штрафу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року в справі № 813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування постанов - відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі №813/4576/17 (№857/1283/18) за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про скасування постанов - апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишено без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від ЗО травня 2018 року в адміністративній справі №813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанов залишено без змін.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Львівській області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі №813/4576/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про скасування постанов - Головному управлінню ДФС у Львівській області відмовлено у відкритті касаційного провадження.

В провадженні слідчого відділу Прокуратури Львівської області перебувало кримінальне провадження №0000316, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2017 року за фактом невиконання службовими особами Головного управління ДФС у Львівській області постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2342/16 від 12.01.2017р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, яке на даний час скеровано для подальшого досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Львові.

Головним управлінням ДФС у Львівській області видано наказ від 18.01.2018 року №35-о «Про поновлення на роботі» на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі №813/2342/16 у відповідності до частини 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404- VIII та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. З наказом ОСОБА_1 , ознайомлено під підпис лише 12.11.2019 року.

Згідно виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом по справі №813/2342/16 від 12.01.2017р., органом ДКСУ у Львівській області в листопаді 2017 року здійснено безспірне списання коштів в сумі 52589,84 гри., з рахунку Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 (за вимушений прогул за період з 30.06.2016р. по 12.01.2017р.).

Наказом Головного управління ДФС у Львівській області №646-0 від 12.11.2019 року «Про звільнення» , яким звільнено з 12.11.2019 року у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області ОСОБА_1 . Управлінню фінансування, бухгалтерського обліку та звітності перерахувати грошові кошти за невикористані ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 30,06.2019 року по 12.11.2019 року і щорічні додаткові відпустки тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2017р по 26.11.2018р. та тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2018р. по 26.11.2019р. на рахунок Головного управління ДПС у Львівській області та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані:

- щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю ЗО календарних днів за період роботи з 30.06.2016р. по 29.06.2017р.;

- щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 30.06.2017р. по 29.06.2018р.;

- щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 30.06.2018р. по 29.06.2019р.;

- щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 15 календарних днів за період роботи з 27.11.2016р. по 26.11.2017р.

Наказом Головного управління ДПС у Львівській області №290-0 від 13.11.2019 року «Про прийняття» ОСОБА_1 , прийнято з 13.11.2019 року на посаду начальника Франківської державної податкової інспекції Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області у порядку переведення з Головного управління ДФС у Львівській області.

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області із заявою про виплату заробітної плати за вимушений прогул за період з 12.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі).

Листом ДФС у Львівській області №19/10/130-34 від 29.01.2020р., на заяву ОСОБА_1 , від 23.12.2019 року (вх.№ 124457/10 від 23.12.2019) скеровано копію відповіді начальника управління правового забезпечення ГУ ДПС у Львівській області від 16.01.2020 року за № 128/08.4-03.

Згідно відповіді начальника управління правового забезпечення ОСОБА_2 вбачається, що питання виплати компенсації за вимушений прогул чи затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника може бути розглянуте в порядку ст. 236 Кодексу законів про працю України за умови встановлення вини власника щодо затримки виконання рішення суду або уповноваженого ним органу та наявності відповідного рішення суду.

Позивач вважає, що відповідач переніс невикористані відпустки ОСОБА_3 за період з 12.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) та за частину цих невикористаних відпусток виплатив позивачу грошову компенсацію, проте відмовляється виплатити за цей же період середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом по справі №813/2342/16 від 12.01.201 7р., органом ДКСУ у Львівській області в листопаді 2017 року здійснено безспірне списання коштів в сумі 52589,84 грн. з рахунку Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 (за вимушений прогул за період з 30.06.2016р. по 12.01.2017р.).

На думку позивача стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки за період з 13.01.2017 року по 12.11.2019 року (по день фактичного поновлення на роботі) за 706 робочих днів в сумі 273 003.14 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до вимог статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Підсумовуючи вищевикладене, затримка виконання власником рішення органу по розгляду трудових спорів про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов`язок власника виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки. Відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду по справі 813/2342/16 від 12.01.2017р., ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області з 30 червня 2016 р.

На виконання вказаної постанови Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №813/2342/16 від 12.01.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту ГУ ДФС у Львівській області.

Згідно виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом по справі №813/2342/16 від 12.01.201 7р., органом ДКСУ у Львівській області в листопаді 2017 року здійснено безспірне списання коштів в сумі 52589,84 грн. з рахунку Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 (за вимушений прогул за період з 30.06.2016р. по 12.01.2017р.)

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З огляду на викладене, постанова Львівського окружного адміністративного суду по справі 813/2342/16 від 12.01.2017р., в частині поновлення на роботі, підлягала до негайного виконання.

Судом встановлено, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі №813/2342/16, Головним управлінням ДФС у Львівській області було видано 18.01.2018 року за №35-о.

Тобто, період затримки невиконання рішення суду становить з 13.01.2017р. (наступний день після винесення постанови суду) по 18.01.2018р. (день винесення наказу про поновлення), що становить 253 робочий день.

Згідно довідки Головного управління ДФС у Львівській області № 05-32-355 від 27.07.2016 року, середньомісячна та середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , який працював у ГУ ДФС у Львівській області, за два місяці, що передують червню 2016 року (квітень 2016 - травень 2016) становила: нарахована середньоденна 386, 69 грн., нарахована середньомісячна 7733, 80 грн.

З розрахунку середньоденної заробітної плати у сумі 386,69 грн., яка застосована у постанові Львівського окружного адміністративного суду по справі № 813/2342/16, розмір середнього заробітку, за час вимушеного прогулу через затримку виконання постанови суду, становить: 253 робочий день х 386, 69 грн. = 97 832, 57 грн.

Щодо обґрунтування представника позивача про те, що керівництвом Головного управління ДФС у Львівській області не було вчинено жодних дій та заходів, які б були спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/2324/16 від 12.01.12017 року в частині негайного виконання судового рішення щодо поновлення на роботі позивача, та зазначаючи те, що Головним управленім ДФС у Львівській області було видано наказ від 18.01.2018 року № 35-о «Про поновлення на роботі» через 1 (один) рік та ознайомлено позивача з цим наказом під підпис лише 12.11.2019 року, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просив суд, визнати протиправним та скасувати наказ від 18 лютого 2018 №35-О «Про поновлення на роботі». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі №813/2143/18, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ( 79003, м. Львів, вул.Стрийська, 35, ) про визнання протиправним та скасування наказу від 18 лютого 2018 №35-О «Про поновлення на роботі» - задоволено частково. Скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській області від 18.01.2018 року № 35-О «Про поновлення на роботі» в частині п.2,3,4. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 857/7039/19 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року в адміністративній справі №813/2143/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу - скасовано та прийнято нову постанову. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Враховуючи вищенаведене рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/2143/18 від 14 червня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 857/7039/19, судом встановлено, що про наказ Головного управленім ДФС у Львівській області від 18.01.2018 року № 35-о «Про поновлення на роботі» позивач знав раніше ніж про це він зазначає у позовній заяві, а саме - 12.11.2019 року, оскільки такий був оскаржений позивачем в порядку звернення із позовною заявою до Львівського окружного адміністративного суду у травні 2018 року.

Суд погоджується з позицією відповідача, що фактично рішення суду виконано з виданням наказу ГУ ДФС у Львівській області 18 січня 2018 р., оскільки саме в наказі від 18.01.2018 р. № 35-О зазначено, про поновлення ОСОБА_1 з 30 червня 2016 року на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області.

Таким чином, не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 19 січня 2018 року по 12 листопада 2019 року включно (день ознайомлення позивача з наказом про поновлення на роботі від 18 січня 2018 року) у розмірі 273 003, 14 грн., з розрахунку 706 робочих днів х 386, 69 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, на суму 97 832, 57 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задоволити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 97 832 (дев`яносто сім тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 57 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.