Справа № 340/1586/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Кропивницький справа № 340/1586/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ - 43142606)
проскасування податкових повідомлень-рішень від 21.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21.02.2020 року:

- № 0, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, втому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

- № 0, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення позивач не була суб`єктом підприємницької діяльності. Також зазначено, що замість рішення про застосування фінансових санкцій за формою та у порядку, встановленими Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що відповідачем застосовано неналежний нормативним акт, і як наслідок порушено форму та порядок застосування фінансових санкцій відносно ОСОБА_1 .

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник податкового органу, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, наполягає на безпідставності адміністративного позову та вказує, що на підставі адміністративної справи Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області (протокол про адміністративні правопорушення від 27.01.2020 року серія АПР18 №576461) встановлено порушення позивачем вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та винесено податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

На момент винесення податкових повідомлень - рішень позивач була зареєстрована фізичною особою - підприємцем.

Отже, контролюючий орган діяв на підставі та в межах визначених повноважень визначених законодавством України.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.36).

04.06.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.41-42).

11.06.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.52-53).

Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.

Згідно частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 2 статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені наступні обставини.

Посадовою особою Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, майором поліції Заєц Є.М. складено протокол серії АПР18 №576461 від 27.01.2020 року в якому зафіксував, що 27.01.2020 року близько 10 год. 20 хв. в магазині по АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_1 здійснила продаж однієї пляшки пива "Жигулівське з Умані" 0.5 л. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 чим порушила ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.19).

07.02.2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Благовіщенської міської ради розглянуто справу про адміністративне правопорушення та закрито провадження по справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.23-24).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Благовіщенської міської ради від 07.02.2020 року встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_1 як на фізичну особу - підприємця, але вона припинила свою діяльність із 27.05.2015 року, про що свідчить наданий витяг з реєстру (а.с.24).

Листом від 28.01.2020 року №339/132-2020 (вх. ГУ ДПС №3184/10 від 03.02.2020) до ГУ ДПС у Кіровоградській області для розгляду надійшли матеріали адміністративної справи Благовіщенського ВП Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.45).

Відповідно до матеріалів адміністративної справи контролюючим органом встановлено, що громадянка ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , продала 1 пляшку пива «Жигулівське з Умані» громадянину ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). що підтверджується:

- поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких він близько 10 години 20 хвилин 27.01.2020 придбав у продуктовому магазині за адресою: АДРЕСА_1 , одну пляшку пива «Жигулівське з Умані» 0,5 літра, за ціною 22 грн. за пляшку;

- поясненнями ФОП ОСОБА_1 згідно якого вона близько 10 години 20 хвилин 27.01.2020 продала одну пляшку пива «Жигулівське з Умані» 0.5 літра, про те, що ОСОБА_2 неповнолітній, вона не знала, пояснення нею підписане власноручно, в поясненні вона вказала що є приватним підприємцем.

Згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС у Кіровоградській області станом на дату розгляду матеріалів жоден суб`єкт господарювання, в тому числі ФОП ОСОБА_1 не оформлювала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищенаведених обставин контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 21.02.2020 року.

Наведені податкові повідомлення - рішення оскаржені позивачкою в адміністративному порядку (а.с.12-13).

Відповідно до рішення ДПС України від 29.04.2020 року №14836/6/99-00-08-05-06-06 податкові повідомлення - рішення від 21.02.2020 року залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.15-17).

Не погодившись із такими рішеннями відповідача, позивач звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ст. 19 ч. 2 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95).

Абзацом 13 статті 1 Закону № 481/95, визначено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону №481/95, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 1 статті 17 Закону №481/95 встановлено, що за порушення норм цього закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 4 частини 2 статті 17 Закону №481/95 визначена відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Так, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень; оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР затверджено постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003р. (далі - Порядок №790).

Згідно п. п. 19-1.1.16. п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Підпунктами 20.1.19, 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України уповноважено органи доходів і зборів застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них, а також складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому Законом.

У відповідності до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Фінансові санкції, визначені у статті 17 Закону №481/95, можуть бути застосовані тільки за вчинення суб`єктом господарювання порушень вимог цього закону.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, чинне законодавства визначає як достатню підставу для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, наявність матеріалів контролюючих органів, що підтверджують факт правопорушення саме суб`єктами підприємницької діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність у 2015 року та поновила її 17.02.2020 року (а.с.23, 25).

Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, що позивач на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення була суб`єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст. 2 ч. 2 п.п. 1-10 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 9 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 72 ч. 1 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (обставини, що визнаються учасниками справи; обставини, визнані загальновідомими; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання для прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятих ним рішень.

VI. Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи.

Отже, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна позиція викладене в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду по справі 826/856/18.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року №0202/1, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Пашніна і Партнери" (а.с.30);

- ордер серії ДП №1473/016 (а.с.31);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.32);

- рахунок - фактуру №СФ-0805 від 08.05.2020 року на суму 12000,00 грн. (а.с.32-а);

- копію меморіального ордера №2784227SB на суму 12000,00 грн. (а.с.33);

- копію опису і вартості правової допомоги (робіт/послуг) до договору №0203/1 про надання правової допомоги від 02.03.2020 року (54).

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат.

Згідно опису і вартості правової допомоги (робіт/послуг), за час дії договору адвокатом виконано такі послуги:

- надання усної консультації, аналіз наданих документів щодо вчинення адміністративного правопорушення та податкових повідомлень - рішень - 500,00 грн.;

- підготовка скарги на ім`я Державної податкової служби України щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року № 0 та податкового повідомлення-рішення від 21.02І2020 року № 0 - 2000 грн.;

- збір доказів та підготовка заяви до Державного бюро розслідувань про вчинення щодо ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ст. 366 Кримінального кодексу України - 1000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року №0 та податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року №0 - 4500,00 грн.;

- складення заяв, клопотань, процесуальних та інших документів по справі правового характеру, підготовка відповіді на відзив на позовну заяву - 2000,00 грн.;

- підготовка відповіді на відзив на позовну заяву - 1700,00 грн.;

- відправка поштової кореспонденції у справі - 300,00 грн.

В даному випадку необхідно зазначити, що підготовка скарги на ім`я Державної податкової служби України щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 21.02.2020 року №0 та податкового повідомлення-рішення від 21.02І2020 року №0, а також, збір доказів та підготовка заяви до Державного бюро розслідувань про вчинення щодо ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ст.366 Кримінального кодексу України не пов`язані з розглядом саме цієї справи.

Від представника позивача крім відповіді на відзив додатково не надходило заяв, клопотань, процесуальних чи інших документів.

Дана справа є справою незначної складності та заявлені суми є неспіврозмірними.

Враховуючи складність справи, відсутність судових засідань та вчинення адвокатом дій не пов`язаних з розглядом даної адміністративної справи, суд зменшує судові витрати на правничу допомогу до 3 500,00 грн.

Отже, до відшкодування позивачу підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. та на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул.В.Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606) про скасування податкових повідомлень - рішень від 21.02.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 0, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, втому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 0, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24 липня 2020 року.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук