Справа № 540/1050/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1050/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 наростаючим підсумком до дня виплати;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати грошового забезпечення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року, з усіма щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), передбаченими Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", передбаченими наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 №75 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, отримуваних капітаном ОСОБА_1 до неправомірного звільнення, у повному обсязі, та з виплатою щомісячної надбавки за безперервну військову службу в розмірі 50%, передбаченої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року.

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення за період з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року наростаючим підсумком до дня виплати.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 протиправною та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (середнього заробітку), отриманих за період з 01.05.2004 по 29.01.2006 наростаючим підсумком до дня виплати.

В іншій частині позовна заява визнана такою, що відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 КАС України, та подана з дотриманням правил підсудності особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Отже, після винесення судом ухвали від 28.04.2020 року про відмову в відкритті провадження, позовними вимогами, що підлягають розгляду в рамках даної справи залишились вимоги:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати грошового забезпечення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року, з усіма щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), передбаченими Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, передбаченими наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 № 75 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, отримуваних капітаном ОСОБА_1 до неправомірного звільнення, у повному обсязі, та з виплатою щомісячної надбавки за безперервну військову службу в розмірі 50 %, передбаченої наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149 Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України (далі - позовна вимога №1);

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року (далі - позовна вимога №2).

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів (грошового забезпечення) за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення за період з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) по 20 січня 2007 року наростаючим підсумком до дня виплати (далі - позовна вимога №3).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 06 липня 2006 року наказ Міністра оборони України від 27 березня 2004 року № 178 скасовано в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та поновлено його на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 26 грудня 2005 року №833 капітана ОСОБА_1 , штурмана-льотчика вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9) поновлено на військовій службі та зараховано в розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

З 30 січня 2006 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2006 року № 18 ОСОБА_1 допущений до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9). Встановлено посадовий оклад в розмірі 152 гривні в місяць та виплачувати щомісячно премію в розмірі 33,3% згідно наказу МОУ від 14 квітня 2007 року.

Позивач вважає, що допустивши його до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) та встановивши посадовий оклад в розмірі 152 гривні в місяць, військова частина НОМЕР_1 порушила вимоги пункту 9.1. Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05 березня 2001 року № 75 (далі - Положення №75), щодо виплати грошового забезпечення під час тимчасового виконання обов`язків за посадою, відповідно до якого військова частина НОМЕР_1 , на думку позивача, повинна була виплачувати посадовий оклад в розмірі 165,00 грн.

26 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до військової частини НОМЕР_1 з проханням нарахувати та виплатити грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу за останньою штатною посадою.

На зазначене звернення військова частина НОМЕР_1 відповіла листом від 17 лютого 2020 року № 394, в якому повідомила про відсутність підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення за посадою штурмана-льотчика вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9) у зв`язку з тим, що позивач виконував обов`язки за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9).

Позивач, посилаючись на приписи пп.9.5.6 п. 9.5 Положення №75, вважає отриману відмову протиправною, просить задовольнити позов шляхом визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 з не нарахування та не виплати грошового забезпечення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року протиправною та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до незаконного звільнення з дня видання наказу про зарахування в розпорядження, з 26 грудня 2005 року, та по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), по 20 січня 2007 року.

Спираючись на обґрунтованість власної правової позиції, ОСОБА_1 також просить визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення вищезазначених виплат та індексації за час затримки виплати.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19.05.2020 року Військова частина НОМЕР_1 надала до суду відзив на позов, в якому зазначила про невизнання позовних вимог. Стверджує, що в діях/бездіяльності військової частини щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 немає ознак протиправності.

Відповідач стверджує, що позивач вводить суд в оману, зазначаючи, що його остання посада перед звільненням штурман-льотчик вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9), а не штурман-льотчик вертолітної ланки (Мі-8 МТ, Т) вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9). Підстави для виплати грошового забезпечення з 30.01.2006 року по 20.01.2007 року відповідно вимог п.9.1 Положення №75 за посадою штурмана-льотчика вертолітної ланки (Мі-8 МТ, Т) вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9), яку позивач займав у військовій частині НОМЕР_2 до звільнення, немає.

19.05.2020 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строків звернення з позовними вимогами. Відповідач вважає, що про порушення, на думку позивача, своїх прав йому стало відомо 30.01.2006 року, а тому місячний строк звернення до суду минув ще 30.02.2006 року.

20.05.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 надано уточнений відзив на позов, в якому відповідач повторно зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду та повторно наводить доводи, зазначені в відзиві на позов.

21.05.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він заперечує стосовно доводів відповідача про порушення строків звернення до суду, посилаючись на те, що позов направлено на стягнення заробітної плати, строки звернення з якими не обмежені.

Стосовно тверджень відповідача про введення суд в оману, ОСОБА_1 зазначив, що відповідні доводи військової частини нічим не підтвердженні та для вирішення справи значення не мають.

Також, ОСОБА_1 вважає, що зміст відзиву лише підтверджує право позивача на отримання грошового забезпечення в визначеному ним розмірі.

26.05.2020 року ОСОБА_1 надано до суду відповідь на уточнений відзив, в якому він повторно наводить аргументи зазначені ним у відповіді на відзив та в позові.

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Цієї ж дати судом винесено ухвалу, якою Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано в строк до 24 червня 2020 року надати суду завірену належним чином копію штату (штатного розпису) військової частина НОМЕР_1 станом на 30.01.2006 року. Зазначено, що в разі наявності в запитаного документа статусу документу з обмеженим доступом, надати витяг в частині військових посад льотного складу військової частини.

24.06.2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано повідомлення стосовно того, що запитані документи передані до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Також, відповідач надав докази направлення відповідного запиту до архівної установи за вихідним №1087 від 22.06.2020 року.

Станом на 16.07.2020 року жодних документів на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2020 року не надходило.

Враховуючи тривалість ненадання запитаних документів та водночас їх суттєве значення для вирішення справи, судом прийнято рішення про вжиття додаткових заходів для їх отримання в найкоротший строк. У зв`язку з викладеним, прийнято ухвалу від 16.07.2020 року, якою Галузевий державний архів Міністерства оборони України зобов`язано в строк до 16:00 год. 17 липня 2020 року надати суду завірену належним чином копію штату (штатного розпису) військової частина НОМЕР_1 станом на 30.01.2006 року. Вказано, що в разі наявності в запитаного документа статусу документу з обмеженим доступом, надати витяг в частині військових посад льотного складу військової частини.

В цей же строк архівний орган зобов`язано надати документи, з яких вбачається розмір посадового окладу за посадами льотного складу військової частини НОМЕР_1 станом на 30.01.2006 року.

27.07.2020 року Галузевий державний архів Міністерства оборони України вимоги суду виконані, надано архівну довідку з запитаною інформацією.

Отримання відповідних документів надало суду можливість прийняти рішення по суті спору.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив (уточнений відзив) відповідача та відповіді на відзив, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі зазначеного не підлягають доказуванню й обставини, встановленні рішенням Херсонського окружного адміністративного суду та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 року в справі №821/1142/18.

Так, під час розгляду наведеної справи, судом, серед іншого, встановлено наступні обставини.

Наказом Міністра оборони України від 27.03.2004 року № 178 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі пп. "г" п. 63 (у зв`язку з скороченням штату) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2004 року № 93 виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення по льотній нормі з 01.05.2004 року.

Рішенням військового апеляційного суду Центрального регіону України, залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суд України від 22.11.2005 року, скасовано п. 1 параграфу першого наказу Міністра оборони України від 27.03.2004 року № 178 в частині звільнення капітана ОСОБА_2 з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штатів, зобов`язано поновити на військовій службі та вжити заходів щодо призначення його на посаду у відповідності до вимог, передбачених Положенням про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.

Наказом Міністра оборони України від 26.12.2005 року № 833 капітана ОСОБА_1 поновлено на військовій службі та зараховано у розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, а наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2006 року № 18 - зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Також, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2006 року № 18 допущено до тимчасового виконання вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9). Визначено вважати ОСОБА_1 таким, що справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою, встановлено посадовий оклад в розмірі 152 грн. в місяць та виплачувати щомісячно премію в розмірі 33,3 % згідно наказу МОУ від 14.04.2007 року.

26 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу за останньою штатною посадою.

На зазначене звернення військова частина НОМЕР_1 відповіла листом від 17 лютого 2020 року № 394, в якому повідомила про відсутність підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2006 року по 20.01.2007 року за посадою штурмана-льотчика вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9) у зв`язку з тим, що позивач виконував обов`язки за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9).

Позивач з отриманою відповіддю не погодився, вважає її проявом протиправної бездіяльності з боку військової частини, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Так, з метою правильного вирішення спору, суд вважає за доцільне умовно розділити позовну вимогу ОСОБА_1 №1 на два періоди.

Перший період: щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 з не нарахування та не виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до звільнення, з дня зарахування в розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України по день зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 , призначення до тимчасового виконання вакантної посади льотчика штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9), тобто за період з 26.12.2005 року по 29.01.2006 року.

Другий період: щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 з не нарахування та не виплати грошового забезпечення за останньою займаною штатною посадою до звільнення з дня зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 , призначення до тимчасового виконання вакантної посади льотчика штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) до 20.01.2007 року.

Щодо першого періоду суд зазначає, що питання розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за цей період включно входило в предмет дослідження адміністративної справи №821/1142/18 (в рамках справи досліджувався період з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року).

За результатом судового розгляду справи №821/1142/18, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що грошове забезпечення за період з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року (тобто, за період, який хронологічно включає в себе період з 26.12.2005 року по 29.01.2006 року) має обраховуватись як грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Тобто, в спосіб, передбачений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

В резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції в наведеній справі визначено, окрім іншого, стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року в сумі 28780,98 грн. без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Отже, питання щодо порядку обрахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 26.12.2005 року по 29.01.2006 року вже вирішено судом, більш того, судом визначену конкретну суму, що її мала сплатити військова частина за вказаний період.

Повторній переоцінці наведені правовідносини не підлягають. В разі незгоди позивача з висновками П`ятого апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1 мав передбачену законом можливість їх оскаржити до суду касаційної інстанції.

Наразі наведене право ним не реалізовано, а постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 року є такою, що набрала законної сили.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо першого періоду позовних вимог №1 задоволенню не підлягають, оскільки розмір належного позивачу грошового забезпечення вже визначався судом.

Стосовно другого умовного періоду позовної вимоги №1 (з 30.01.2006 року по 20.01.2007 року) суд зазначає наступне.

Так, мова йде про період з дня видання тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 наказу (по стройовій частині) від 30.01.2006 року №18.

Згідно змісту наведеного наказу капітана ОСОБА_1 , який прибув з управління особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби, з 30.01.2006 року зараховано в списки особового складу частини, на всі види забезпечення та допущено до тимчасового виконання вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9). Визначено вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Також, наказом встановлено позивачу посадовий оклад в розмірі 152 грн. в місяць та щомісячна премія в розмірі 33,3 % згідно наказу МОУ від 14.04.2007 року.

Порядок і умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України станом на дату виникнення спірних правовідносин були врегульовані Положенням про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 р. № 75 (як визначено раніше - Положення №75).

Тут і надалі приписи Положення №75 наведені судом в редакції, актуальній станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Правила виплати окладів грошового утримання військовослужбовців за час тимчасового виконання обов`язків за посадою передбачений розділом 7 наведеного порядку.

Згідно п.7.10 Положення №75 особам офіцерського складу, які перебувають у розпорядженні, допущеним наказом відповідного командира (начальника), у розпорядженні якого вони перебувають, до тимчасового виконання обов`язків за вакантними посадами за їх спеціальністю, за час фактичного виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються (з урахуванням підпунктів 7.3.3 та 9.5.6 Положення).

Відповідно змісту наведеного наказу, ОСОБА_1 й був тим офіцером, якого допущено наказом відповідного командира (начальника), у розпорядженні якого він перебував, до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою за його спеціальністю.

Отже, при визначенні права зазначеного військовослужбовця, військова частина мала керуватись приписами п.7.10 Положення №75.

В свою чергу, за час фактичного виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються.

ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9).

Згідно архівної довідки, наданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України за №179/1/9166 від 21.07.2020 року посадовий оклад за посадою льотчика-штурмана вертольоту в спірний період становив значення від 145 до 152 грн. в місяць.

Відповідно п.3.1 Порядку №75, особам офіцерського складу, призначеним на посади, за якими встановлені посадові оклади від мінімуму до максимуму, конкретні розміри посадових окладів встановлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів наказом командира військової частини (а командиру військової частини - наказом його безпосереднього командира або начальника) залежно від складності, обсягу, досвіду роботи і ставлення до виконання службових обов`язків.

Отже, Військовою частиною НОМЕР_1 визначено ОСОБА_1 максимально допустимий розмір посадового окладу за посадою, що тимчасово ним виконувалась - льотчика-штурмана вертольоту, що в повній мірі відповідає приписам чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин законодавства.

Доводи позивача стосовно того, що допустивши його до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) та встановивши посадовий оклад в розмірі 152 грн. відповідач порушив вимоги п.9.1 Положення №75 суд вважає помилковими, оскільки 30.01.2006 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 реалізовано право на тимчасове призначення ОСОБА_1 на вакантну посаду.

З моменту видання наведеного наказу приписи п. 9.1 Положення №75 на позивача не поширювались, оскільки ними регулювалась виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, які знаходяться в розпорядженні командирів та обов`язки ані за постійними, ані за тимчасовими посадами не виконують.

Суд зазначає, що фактично, п.9.1 Положення №75 є нормою, що гарантує військовослужбовцю певний період нарахування грошового забезпечення в разі звільнення з займаної посади та не призначення на інші посади протягом цього періоду.

Також, на користь правомірності дій військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні позивачу грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу в 152 грн. свідчать приписи вже наведеного п.3.1 Положення №75, за яким особам офіцерського складу, призначеним на посади, за якими встановлені посадові оклади від мінімуму до максимуму, конкретні розміри посадових окладів встановлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів наказом командира військової частини.

Отже, підставою для нарахування грошового забезпечення в даному конкретному випадку є наказ командира військової частини НОМЕР_1 .

Окрім викладеного, при вирішенні спору врахуванню також підлягає специфіка публічної служби, на якій знаходився позивач, а саме - військової.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах врегульовані Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут). Статут затверджено законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, що наділяє його силою Закону.

Так, одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України згідно ст.ст. 28-30 Статуту є єдиноначальність, що передбачає:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. (ст. 37 Статуту).

Отже, принцип єдиноначальності є принципом організації управління, за якого особа, що очолює підрозділ, в даному випадку - військову частину правомочна приймати юридично обов`язкові рішення.

Зазначений принцип зобов`язує осіб, відповідальних за фінансове забезпечення частини, зокрема, й щодо нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям частини, як підлеглим відносно командира цієї військової частини в обов`язковому порядку виконати наказ командира.

В даному випадку, такий обов`язок полягає в виконанні наказу тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (по стройовій частині) від 30.01.2006 року №18, яким, окрім іншого, позивачу встановлено розмір посадового окладу в 152 грн.

Водночас, сам наказ, незважаючи на його обов`язковість, є актом індивідуальної дії, що наділяє особу, якого він стосується, правом на його оскарження, в тому числі й в судовому порядку.

Проте, правом на оскарження наказу №18 від 30.01.2006 року протягом строку більше ніж 14 років, позивач не скористався.

Узагальнюючи викладене, слід дійти висновку, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 під час нарахування позивачу грошового забезпечення, виходячи з розміру окладу в 152,00 грн., діяли згідно закону - Статуту з дотриманням принципу єдиноначальності відповідно наказу командира, який був чинний протягом всього періоду його виконання.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 встановивши з 30.01.2006 року посадовий оклад ОСОБА_1 в розмірі 152 грн. за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) діяла в спосіб та у порядку, передбаченому Положенням №75.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в відповідній частині задоволенню не підлягають

Посилання ОСОБА_1 на лист Департамента фінансів Міністерства оборони України суд вважає недоречним, оскільки лист не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, отже не є джерелом права, яке застосовується судом відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, зі змісту листа вбачається його недоліки, зокрема, наказ Міністра оборони України №833 від 26.12.2005 року (а.с.33) про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 (у відповідній частині), поновлення його на військовій службі та зарахування у розпорядження командувача сухопутних військ Збройних Сил України в листі помилково названо наказом про призначення на посаду. Також, помилково вказана дата цього наказу - 26.12.2006 року, замість правильної дати -26.12.2005 року. Помилково зазначено період з дня виключення зі списків особового складу військової частини по день видання наказу Міністра оборони України з 29.04.2004 року по 25.12.2006 року, тоді як насправді цей період тривав з 29.04.2004 року по 25.12.2005 року.

Зазначені недоліки листа свідчать про невисоку якість його підготовки, що додатково виключає можливість його використання як роз`яснювального документа.

Також, враховуючи перелічені недоліки, не виключено, що днем вступу до виконання обов`язків за посадою департамент називає день допущення ОСОБА_1 до тимчасового виконання вакантної посади льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу №15 від 30.01.2006 року. В такому разі, лист жодним чином не суперечить приписам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, а викладені в ньому обставини набувають логічного взаємозв`язку.

Щодо позовних вимог №2, 3 суд зазначає, що вони є похідними від позовної вимоги №1, оскільки за своєю суттю є компенсаторними виплатами, обов`язок щодо нарахування яких залежить від права позивача на обрахунок грошового забезпечення за окладом штурмана-льотчика вертолітної ланки (Мі-8, МТ,Т) вертолітної ескадрильї (Мі-8, Мі-9). Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги №1, позовні вимоги №2,3, як похідні від основної, також не підлягають задоволенню

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 26.12.2005 року по день вступу до виконання обов`язків за посадою льотчика-штурмана вертольоту вертолітної ланки (Мі-8, Мі-9) з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 106030000