Справа № 200/6302/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 р. Справа№200/6302/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

2 липня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості з пенсії за період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2018 року (включно) у розмірі 66471,45 грн., стягнення заборгованість з виплати пенсії за період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2018 року (включно) у розмірі 66471,45 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно, всупереч Конституції України, частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не виплачено суму нарахованої пенсії у розмірі 66471,45 грн., з посиланням на відсутність фінансування. Позивач вважає, що його право на отримання нарахованої суми пенсії має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача.

30 липня 2020 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду щодо здійснення нарахування та виплати пенсії позивачці було добровільно відпрацьовано управління, а саме нараховано та поновлено виплату пенсії, сума заборгованості, згідно судового рішення, буде спрямована на виплату при умові фінансування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року вирішено поновити позивачу строк, встановлений для звернення до адміністративного суду, відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відкрити провадження в адміністративній справі №200/6302/20-а, розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком, має статус внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року по справі №200/1272/18-а, яке набрало законної сили 22 листопада 2018 року, вирішено визнати неправомірною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року. Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування та виплату невиплаченої пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року на рахунок відкритий в АТ Ощадбанк.

Рішення суду виконано в частині нарахування та поновлення виплати поточної пенсії. Згідно довідки пенсійного органу ОСОБА_1 не виплачена пенсія за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року включно сумі 66471,45грн.

Як убачається з листа відповідача від 13 лютого 2019 року №246234-3/14 сума заборгованості нарахована на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №80581272/18-а та спрямована на виплату, проте кошти для фінансування зазначеної від ості до Маріупольського ОУПФУ до теперішнього часу не надходили.

Позивач вважає, що належним способом захисту його порушених прав є стягнення з відповідача заборгованості.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату, і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

До такого висновку суд дійшов із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", в якій встановлений обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Спору щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами немає.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року включно в розмірі 66471,45 грн.

Стосовно тверджень відповідача щодо дискреційних повноважень пенсійного органу щодо вирішення спірного питання суд вважає неприйнятними, оскільки норми права, що регулюють спірні правовідносини, визначають чітку поведінку суб`єкта владних повноважень, яка не передбачає свободи розсуду (дискреції).

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 840,80 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року включно.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б.27-а, ) на корить ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року включно в розмірі 66471,45 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б.27-а, ) на користь Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв