Справа № 480/5264/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р. Справа №480/5264/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - Колодяжного О.Б.,

представника позивача - Бистренка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5264/19 за позовом ОСОБА_1 до Московськобобрицької сільської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Московськобобрицької сільської ради, у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, оформлену листом №02-21/372 від 15.11.2019, в наданні позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.10.2019 та надати позивачу дозвіл на розроблення технічної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що листом від 15.11.2019 № 02-21/372 було відмовлено у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, пославшись при цьому на підстави, котрі не зазначені в ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, що не відповідає нормам чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.01.2020 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. При цьому, відповідач у відзиві посилається на те, що у 90-х роках земельна ділянка на яку претендує позивач була передана для випасання громадської худоби і тому не була включена до розпаювання, пізніше при оновленні меж села Московський Бобрик була внесена до складу земель населеного пункту.

Крім цього відповідач просив врахувати, що рішенням двадцять п"ятої сесії Московськобобрицької сільської ради сьомого скликання від 07.11.2019р. надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки і створення громадського пасовища. Крім цього, відповідач просить суд врахувати, що позивач вже має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського підсобного господарства (а.с.15).

21.01.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у яких наводить спростування доводів відповідача.

Ухвалою суду від 17.02.2020 розгляд справи №480/5264/19 призначено в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

В судовому засіданні 25.03.2020р. представники позивача зазначили, що позовні вимоги потребують уточнення, оскільки рішенням позачергової 28 сесії Москоськобобрицької сільської ради 7 скликання від 12.03.2020р. повторно відмовлено позивачу в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га;

Отже, 03.07.2020 представниками позивача було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Московськобобрицької сільської ради, оформлену листом №02-21/372 від 15.11.2019, в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га;

- визнати протиправною відмову Московськобобрицької сільської ради, викладену у рішенні позачергової 28 сесії Москоськобобрицької сільської ради 7 скликання від 12.03.2020р. , про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га;

- зобов`язати Московськобобрицьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2019 та надати позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує, що у березні 2020 відповідач надіслав суду рішення позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання від 12.03.2020, текст якої містить завідомо недостовірну інформацію про те, що земельний масив, в якому позивач має отримати земельну ділянку перебуває у користуванні. При цьому, у вказаному рішенні містяться посилання на рішення 25 сесії Московськобобрицької сільської ради від 07.11.2019, яким сільська рада надала дозвіл для створення громадського пасовища. Проте, як вказує позивач, вказане рішення не є перешкодою для реалізації нею права на отримання 2 га землі. Спірне рішення відповідача ґрунтується на підставах не передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні, призначеному на 28.07.2020, представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, підстав неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, виходячи з наступного.

20.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до Московськобобрицької сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради (а.с. 8). До заяви було додано копію паспорту, ідентифікаційного номеру та графічні матеріали.

Листом №02-21/372 від 15.11.2019 Московськобобрицька сільська рада повідомила позивача про неможливість задоволення її заяви, оскільки відповідно до ст.12, ст.19, ст.22, ст.119 та ст.122 ЗК України бажана земельна ділянка більше 20-ти років тому передана в користування громадянам сільської ради, власникам ВРХ та до сьогодні ними використовується (а.с. 9).

В подальшому, 12.03.2020 рішенням позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання щодо розгляду заяв, у тому числі і ОСОБА_1 від 20.10.2019, прийнято рішення "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким відмічено, що громадяни, у тому числі і ОСОБА_1 , претендують на одержання у власність земельний масив, який перебуває у користуванні. Відповідно до п.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними. Відповідно до п.1 ст.119 власники великої рогатої худоби, що використовують спірну земельну ділянку звернулися до сільської ради з клопотанням про передачу її в оренду. Рішенням 25 сесії сільської ради від 07.11.2019 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадського пасовища. Враховуючи вищевказане, відповідно до п.5 ст.116 та п.6,7 ст.118 Земельного кодексу України сільська рада вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га громадянці ОСОБА_1 . (а.с.38).

Позивач вважає відмову відповідача, оформлену листом від 15.11.2019, та рішенням позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання від 12.03.2020 протиправними та такими, що прийняті з підстав, не передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Як встановлено судом, отримавши заяву ОСОБА_1 , відповідачем не було у встановлений строк прийнято р і ш е н н я п о с у т і з а я в и як щодо погодження чи відмови у погодженні надання дозволу, оскільки в листі від 15.11.2019 лише п о в і д о м л е н о позивача про неможливість її задоволення (а.с.9). Однак, Земельним кодексом України не передбачено розгляд відповідної заяви про надання дозволу на розробку землеустрою у формі надання письмової в і д п о в і д і . При цьому, за відсутності будь-якого іншого рішення (окрім письмового повідомлення) позивач сприйняв дану відмову, як прийняте відповідачем рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і оскаржив листи-відповідь до суду.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в зв`язку із чим відмова відповідача, оформлену листом №02-21/372 від 15.11.2019, в наданні позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, судом встановлено, що 12.03.2020 рішенням позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання щодо розгляду заяв, у тому числі і ОСОБА_1 від 20.10.2019, прийнято рішення "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким відмічено, що громадяни, у тому числі і ОСОБА_1 , претендують на одержання у власність земельний масив, який на даний час вже перебуває у користуванні. При цьому, відповідач враховує положення п.5 ст.116 Земельного кодексу України відповідно до якого земельні ділянки можуть передаватися у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними. Відповідно до п.1 ст.119 власники великої рогатої худоби, що використовують спірну земельну ділянку звернулися до сільської ради з клопотанням про передачу її в оренду. Відповідач посилається на існування Рішення 25 сесії сільської ради від 07.11.2019 відповідно до якого надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадського пасовища. Враховуючи вищевказане, відповідно до п.5 ст.116 та п.6,7 ст.118 сільська рада вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га громадянці ОСОБА_1 (а.с.38)

Так, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, у рішенні позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання відповідач відмітив, що земельний масив, який позивач бажає о т р и м а т и у в л а с н і с т ь, перебуває у користуванні. Відповідно до п.5 ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися у в л а с н іс т ь чи к о р и с т у в а нн я лише після припинення права власності чи користування ними.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що у своїй заяві від 20.10.2019 (а.с.8) позивач не порушує перед відповідачем питання про передачу бажаної земельної ділянки у в л а с н і с т ь, а лише просить н а д а т и д о з в і л на р о з р о б к у т е х н і ч н о ї д о к у м е н т а ц і ї із землеустрою, що є передумовою для отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від 20.10.2019 з підстав не передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

Крім цього, у вказаному рішенні відповідач не зазначає про невідповідність місця розташування земельної ділянки, що планується до відведення, вимогам законів, прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, чи генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання від 21.03.2020 (а.с.38) не відповідає критеріям, встановленим ч.2ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, є протиправним, а позовні вимоги у цій частині - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2019 та н а д а т и д о з в і л на розробку технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради, суд виходить з наступного.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 22.03.2018 (справа № 823/795/17), від 27.02.2018 (справа № 816/591/15-а), від 16.09.2015 (справа № 21-1465а15).

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Наведені обставини судом не встановлювались. Оцінка правомірності бездіяльності стосувалася лише тих мотивів, які наведено у рішенні позачергової 28 сесії Московськобобрицької сільської ради 7 скликання від 21.03.2020. Однак судом не досліджувалось питання, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Отже, із врахуванням норм ст.9 КАС України , суд вважає за необхідне зобов`язати Московськобобрицьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради та прийняти відповідне рішення по даній заяві.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради суд відмовляє.

Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.

Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч.1 ст.382 КАС України та не надано доказів на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Крім цього, у судовому засіданні представник позивача заявив усну заяву про наміри подати письмову заяву про стягнення з відповідача судових витрат.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду з а у м о в и, що до закінчення судових дебатів у справі сторона з р о б и л а про це в і д п о в і д н у з а я в у.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за необхідне відмітити, що позивач має протягом п`яти днів подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

У разі неподання такої заяви клопотання представника позивача буде залишено без розгляду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Московськобобрицької сільської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Московськобобрицької сільської ради, оформлену листом №02-21/372 від 15.11.2019, в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га.

Визнати протиправною відмову Московськобобрицької сільської ради, викладену у рішенні позачергової 28 сесії Москоськобобрицької сільської ради 7 скликання від 12.03.2020, в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га.

Зобов`язати Московськобобрицьку сільську раду (вул. Центральна, 24, с. Московський Бобрик, Лебединський район, Сумська область, 4235, код ЄДРПОУ ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 20.10.2019 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.08.2020.

Суддя О.М. Кунець