Справа № 308/7223/19
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7223/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти 2 УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Дубович Петра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти 2 УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Дубович Петра Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 21.05.2019 року під час візиту до управління патрульної поліції, пов`язаного із здійсненням професійної діяльності адвоката, від співробітника поліції йому стало відомо, що на ньому - ОСОБА_1 , як висловився останній, «висить штраф». Пояснює, що така інформація стала для нього крайнім здивуванням, у зв`язку з чим, з метою з`ясувати обставини та підстави для накладення адміністративного стягнення ним було подано письмове клопотання про надання відповідної інформації та копії постанови про накладення стягнення.

Вказує, що 21.06.2019 року в управлінні поліції він особисто отримав копію постанови, про що зробив відповідну відмітку та підписався. Тобто дата, яка вказана у супровідному листі - 13.06.2019 року ймовірно і є датою, коли він був підготований, в той же час вказаний лист з постановою він отримав лише 21.06.2019 року і до цього часу, не зважаючи на його неодноразові візити, йому постанову не надавали.

Згідно з цією постановою на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також вказує, що у постанові зазначено, що нібито він - ОСОБА_1 09.04.2019 о 14 год. 25 хв. по вул. Мукачівській, 24 А у м. Ужгороді, керуючи транспортним засобом PEUGEOT 3008, р.н.з НОМЕР_1 здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше 2-х метрів, чим порушив п. п. 15, 10 в ПДР України.

Вказану постанову вважає необґрунтованою, а дії працівника поліції незаконними з огляду на наступні обставини.

Так, вказує, що вказаний вище транспортний засіб належить його батьку - ОСОБА_2 , саме він володіє та користується цим автомобілем, у зв`язку з чим, навіть за умови якби таке правопорушення мало місце, йому не зрозуміло, яким чином протокол складений щодо нього.

Хоче запевнити, що він не вчиняв правопорушення про яке йде мова у постанові, вся інформація яка там зазначена є вигадкою та сфальсифікована, більше того, він не відмовлявся від підписання постанови та отримання її копії, таке твердження так само не відповідає дійсним обставинам.

Зазначає також, що у свої заяві, яку було подано до патрульної поліції, він просив надати матеріали (докази), які підтвердили факт та обставини вчинення ним правопорушення, однак окрім самої постанови йому нічого не було надано, тобто будь-яких доказів, які доводили його винуватість немає.

Також просить врахувати, що у графі місце проживання вказана адреса проживання його батьків, натомість він з сім`єю вже тривалий час (понад два роки) проживають окремо, за адресою: урочище «Доманська реформа» садове товариство № 4 с. Оноківці, Ужгородський р-н.

Таким чином, вважає, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, при цьому складання самого протоколу відносно нього вважає абсурдним, оскільки транспортний засіб йому не належить та він не перебуває у його користуванні.

Просить суд також врахувати, що про існування постанови, якою на нього накладено адміністративне стягнення йому стало відомо випадково, з її змістом він ознайомився лише 21.06.2019 року, коли на його вимогу йому було надано відповідну копію.

На підставі вищевикладеного просить суд:

- поновити йому строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 №536224.

- постанову винесену інспектором взводу №1 роти №2 УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Дубовичем Петром Вікторовичем про накладення на нього - ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 665 від 02.10.2019 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/7223/19 у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_3 відрахована зі штату Ужгородського міськрайонного суду (закінчення строку тимчасового переведення) згідно з Наказом Ужгородського міськрайонного суду № 300/02-06 від 20.09.2019 року.

02.10.2019 року автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Лемак О.В.

Позивач у дане судове засідання не з`явився, при цьому 08.07.2020 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. В заяві зазначив, що заявлений позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у дане судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідач не подав та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області Дубович П.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 536224 від 09.04.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 09.04.2019 року приблизно о 14.25 годин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 3008», р.н.з НОМЕР_1 , здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше 2-х метрів, чим порушив п. п. 15, 10 в ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що він не вчиняв правопорушення про яке йде мова у постанові, більше того, він не відмовлявся від підписання постанови та отримання її копії. Також зазначив, що у графі місце проживання вказана адреса проживання його батьків, натомість він з сім`єю вже тривалий час (понад два роки) проживають окремо, за адресою: урочище «Доманська реформа» садове товариство № 4 с. Оноківці, Ужгородський р-н.

Також, позивачу не зрозуміло, яким чином протокол складений щодо нього, навіть якби таке правопорушення мало місце, так як вищевказаний транспортний засіб належить його батьку - ОСОБА_2 , саме він володіє та користується цим автомобілем. Даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 09.04.2019 року та його тверджень не спростовано.

Відповідачем до суду відзив на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії ДП18 № 536224 від 09.04.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову позивач отримав 21.06.2019, що підтверджується фотокопією листа патрульної поліції з відміткою про дату отримання постанови про накладення стягнення.

Враховуючи те, що позивач дізнався про наявність постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП тільки 21.06.2019, тому позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причини, суд вважає за можливим поновити строк звернення до суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду із вказаним адміністративним позовом є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Щодо визнання дій поліцейських незаконними, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно з положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії поліцейського, або ж саму постанову, протиправною.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 121, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови поліцейського взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Дубовичем Петром Вікторовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 536224 від 09.04.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Дубовича Петра Вікторовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 536224 від 09.04.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн., а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОНПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор взводу № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Дубович Петро Вікторович, місцезнаходження: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 08.07.2020 року.

Головуюча О.В. Лемак