Справа № 440/3367/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3367/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий зміст позовних вимог
26 червня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі-відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.04.2020 №29 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01.01.1980 по 31.12.1980; з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.05.2020 №605 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01.01.1980 по 31.12.1980; з 01.01.1982 по 31.12.1981; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити йому пенсію з 17.02.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 01.01.1981 по 11.11.1993 працював трактористом у колгоспі ім. Фрунзе (село Малютинці Пирятинського району Полтавської області), з 12.11.1993 по 28.02.2000 у колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Фрунзе, з 01.03.2000 по 30.04.2004 у СК «Малютинський», з 03.05.2004 по 18.05.2009 у відкритому акціонерному товаристві «Повстин». На переконання позивача, стаж роботи трактористом у повній мірі підтверджено записами у трудовій книжці, яка є основним документом про трудову діяльність працівника, та доданими до заяв від 26.02.2020 та від 14.05.2020 архівними документами, а тому у пенсійного органу відсутні підстави для відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2. Стислий зміст заперечень відповідача
13.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.21-22/, у якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на відсутність відомостей про оплату праці, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати з 2000 по 2009 роки; служба в армії; робота на посадах, що не дає права на пільгове забезпечення. Також, відповідач акцентував увагу на тому, що позивачем не надано доказів його безпосередньої участі у виробництві сільськогосподарської продукції. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки останній не має необхідної тривалості страхового стажу і стажу роботи в якості тракториста.
3. Процесуальні дії по справі
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.16-17/.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 досяг 55-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , що виданий 28.12.1998 Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області /а.с.4-5/.
Із записів трудової книжки колгоспника /а.с.38-40/, копій архівних довідок Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/26 /а.с.41/, від 21.01.2020 №04-10/27 /а.с.42/, від 21.01.2020 №04-10/28 /а.с.43-44/, від 21.01.2020 №04-10/25 /а.с.47-48/, архівної довідки Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23 /а.с.45/ встановлено, що ОСОБА_1 з 1980 року по 2000 рік працював у колгоспі ім. Фрунзе, зокрема:
- з 01.05.1980 по 31.12.1980 помічником комбайнера (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-170, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 727,68 крб);
- з 01.01.1981 по 31.12.1981 трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-305, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 1952,26 крб);
- з 01.01.1982 по 31.12.1982 трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-233, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 992,55 крб);
- з 01.01.1983 по 17.11.1983 трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-265, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 1356,93 крб);
- з 01.03.1986 по 31.12.1986 - трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-237, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 1737,51 крб);
- з 01.01.1987 по 31.12.1987- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-347, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 2404,37 крб);
- з 01.01.1988 по 31.12.1988- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-282, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 1899,37 крб);
- з 01.01.1989 по 31.12.1989- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-336, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 2817,32 крб);
- з 01.01.1990 по 31.12.1990- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-278, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 2503,17 крб);
- з 01.01.1991 по 31.12.1991- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-298, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 4963,49 крб);
- з 01.01.1992 по 31.12.1992- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-287, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 52572 крб);
- з 01.01.1993 по 31.12.1993- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-281, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 280, нараховано оплату праці за рік 2651839 крб);
- з 01.01.1994 по 31.12.1994- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-286, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 13898583 крб);
- з 01.01.1995 по 31.12.1995- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-265, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 58423400 крб);
- з 01.01.1996 по 31.12.1996- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-279, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 1106,74 грн);
- з 01.01.1997 по 31.12.1997- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-280, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 1222,43 грн);
- з 01.01.1998 по 31.12.1998- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-275, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 1161,39 грн);
- з 01.01.1999 по 31.12.1999- трактористом (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-262, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 260, нараховано оплату праці за рік 1223,69 грн).
На підставі розпорядження Представника Президента України від 11.11.1993 №256 та розпорядження голови державної адміністрації від 28.02.2000 №45 проведена перереєстрація КСП ім.Фрунзе у сільськогосподарський кооператив «Малютинський», який є правонаступником КСП ім. Фрунзе, що підтверджується копією архівної довідки Пирятинської районної державної адміністрації від 26.02.2020 №01-13/С-55 /а.с.51/ та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.03.2020 /а.с.28-32/.
Також, згідно із записами трудової книжки колгоспника /а.с.38-40/, копіями архівних довідок Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/26 /а.с.41/, від 21.01.2020 №04-10/27 /а.с.42/, від 21.01.2020 №04-10/28 /а.с.43-44/, від 21.01.2020 №04-10/25 /а.с.47-48/, архівної довідки Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23 /а.с.45/ З 01.01.2000 по 03.04.2000 встановлено, що позивач працював трактористом у сільськогосподарському кооперативі «Малютинський»:
-з 01.01.2000 по 31.12.2000 (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-222, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 220, нараховано оплату праці за рік 1105,10 грн);
- з 01.01.2001 по 31.12.2001 (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-245, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 220, нараховано оплату праці за рік 2868,36 грн);
-з 01.01.2002 по 31.12.2002 (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-220, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 220, нараховано оплату праці за рік 933,27 грн);
-з 01.01.2003 по 30.04.2004 (кількість відпрацьованих людиноднів або число виходів на роботу за рік-224, установлений мінімум трудоднів (або людиноднів) 220, нараховано оплату праці за рік 1269,83 грн).
03.05.2004 ОСОБА_1 прийнято на посаду тракториста у ВАТ «Повстин» за переведенням з СК «Малютинський», а 18.05.2009 звільнено з цієї посади за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача /а.с.39-40/. Факт отримання ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи у ВАТ "Повстин" підтверджується архівною довідкою Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23 /а.с.45/.
З 17.07.2009 по 09.09.2009 та з 16.05.2013 по 04.11.2013 позивач працював водієм у філії «Роменський молочний комбінат» та у ТОВ «ГАДЯЧСИР» відповідно, що підтверджується записами у трудовій книжці /а.с.67/ та відомостями із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) /а.с.79-80/.
Також, довідкою Пирятинського районного військового комісаріату Полтавської області від 13.05.2020 №30 /а.с.58/ підтверджено, що рядовий ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у період з 18.11.1983 по 29.12.1985.
Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо сільськогосподарського кооперативу «Малютинський» /а.с.28-32/ встановлено, що останній здійснював основний вид діяльності - вирощування зернових та технічних культур (код КВЕД 01.11.0) та припинений у зв`язку з визнанням його банкрутом за судовим рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.02.2010 у справі №7/84, про що свідчить запис у Єдиному державному реєстрі від 22.04.2010 №5000352.
Окрім цього, із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ВАТ «Повстин» /а.с.33-37/ встановлено, що останні здійснювали основний вид діяльності - вирощування зернових та технічних культур (код КВЕД 01.11.0) та припинені у зв`язку з визнанням його банкрутом за судовим рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.03.2015 у справі 18/820/12, про що свідчить запис у Єдиному державному реєстрі від 31.03.2015 №3000095.
26.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про підтвердження стажу роботи /а.с.26-27/, у якій просив розглянути питання про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років трактористом в колгоспі ім. Фрунзе, СК «Малютинський» ВАТ «Повстин» з 1980 року по 2004 рік; з 03.05.2004 по 18.05.2009.
До вищенаведеної заяви додав наступні документи: 1) довідку з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства, установи, організації без визнання правонаступника; 2) трудову книжку; 3) копії паспорта та ідентифікаційного номера; 4) архівні довідки Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/26, від 21.01.2020 №04-10/27, від 21.01.2020 №04-10/28, від 21.01.2020 №04-10/25, архівну довідки Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23, архівну довідки Пирятинської районної державної адміністрації від 26.02.2020 №01-13/С-55, акт про пожежу.
Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах №29 від 01.04.2020 /а.с.24-25/ підтверджено ОСОБА_1 періоди роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.01.1981 по 31.12.1981; з 01.01.1983 по 17.11.1983; з 01.03.1986 по 31.12.1986; з 01.01.1988 по 31.12.1990; з 01.01.1999 по 31.12.1999. Водночас, відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.01.1980 по 31.12.1980; з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009.
Підставою для відмови у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.01.1980 по 31.12.1980; з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009 слугувала відсутність відомостей про оплату праці, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати з 2000 по 2009 роки; служба в армії; робота на посадах, що не дає права на пільгове забезпечення.
14.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши такі документи: трудову книжку; архівну довідку про стаж та заробіток від 21.01.2020 №04-10/25 про роботу трактористом в колгоспі ім. Фрунзе з 01.01.1980 по 30.04.2004; архівну довідку про стаж роботи від 19.03.2020 №01-13/С-84 про роботу трактористом в ВАТ "Повстин" з 03.05.2004 по 18.05.2009; архівні довідки про заробіток; довідку про період проходження військової служби; рішення Комісії від 01.04.2020 №29 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах №29 від 01.04.2020, якою підтверджено ОСОБА_1 періоди роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.01.1981 по 31.12.1981; з 01.01.1983 по 17.11.1983; з 01.03.1986 по 31.12.1986; з 01.01.1988 по 31.12.1990; з 01.01.1999 по 31.12.1999 /а.с.12, 55/.
Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №605 від 20.05.2020 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості стажу роботи в якості тракториста, підтвердженого в установленому законодавством порядку та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку /а.с.52-53/.
Позивач, вважаючи рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 01.04.2020 №29 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.05.2020 №605 протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №515/1967/16-а.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.
ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Матеріалами справи встановлено, що спір між сторонами виник з приводу можливості для зарахування стажу роботи ОСОБА_1 трактористом за періоди з 01.01.1980 по 31.12.1980; з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009 до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV.
Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 у 1980 році працював помічником комбайнера у колгоспі ім. Фрунзе, що підтверджується записом у трудовій книжці та копією архівної довідки від 21.01.2020 №04-10/25.
Виходячи із граматичного аналізу пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV, можна дійти висновку, що до спеціального страхового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком зараховується лише робота трактористом-машиністом.
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено,що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.
Враховуючи те, що помічник комбайнера не належить до категорії посади тракториста-машиніста, а тому відсутні підстави для зарахування стажу роботи позивача помічником комбайнера у 1980 році до стажу роботи, що надає право на пільгову пенсію відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV.
Також, із спірного рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №29 від 01.04.2020 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009, з огляду на відсутність відомостей про оплату праці, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати з 2000 по 2009 роки.
Як на підставу відмови у зарахуванні спеціального страхового стажу пенсійний орган посилається на архівну довідку Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/28, де зазначено, що книги нарахування заробітної плати по колгоспу ім.Фрунзе Пирятинського району Полтавської області на постійне зберігання до Трудового архіву Пирятинської районної ради передавалися не в повному обсязі та надати відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за 1987, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2002, 2003, 2004 роки немає можливості.
Так, в архівній довідці Пирятинської районної державної адміністрації від 23.01.2020 №01-13/С-23 зазначено, що у протоколах засідань правління та протоколах зборів уповноважених по колгоспу ім.Фрунзе с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області за період з 1985-1999 роки, які передані на постійне зберігання до архівного відділу райдержадміністрації, відомості про прийняття на роботу трактористом, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати гр. ОСОБА_1 -відсутні. Книги наказів по СК «Малютинський» за 2000-2004 роки на постійне зберігання до архівного відділу райдержадміністрації та трудового архіву Пирятинської районної ради не передавалися. Факт переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати гр. ОСОБА_1 за 2000-2004 підтвердити немає можливості. Книги нарахування заробітної плати по колгоспу ім.Фрунзе с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області за період з 1991 по 1998 роки втрачені і на постійне зберігання до трудового архіву Пирятинської районної ради не передавалися. Довідку про нарахування заробітної плати та підтвердження про роботу на посаді тракториста з 1985 по 2004 роки гр. ОСОБА_1 надати немає можливості.
Водночас, суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи трактористом з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 28.02.1986; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009, з підстав визначених рішенням рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №29 від 01.04.2020, оскільки факт роботи позивача на посаді тракториста за ці періоди підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , копіями архівних довідок Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/26, від 21.01.2020 №04-10/27, від 21.01.2020 №04-10/28, від 21.01.2020 №04-10/25, архівної довідки Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23.
Також, із трудової книжки, архівних довідок Пирятинської районної ради Полтавської області від 21.01.2020 №04-10/26, від 21.01.2020 №04-10/27, від 21.01.2020 №04-10/28, від 21.01.2020 №04-10/25, архівної довідки Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області від 23.01.2020 №01-13/С-23, реєстру застрахованих осіб можливо встановити факт виплати ОСОБА_1 заробітної плати та її розмір, що спростовує доводи відповідача про відсутність відомостей про оплату праці.
Суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність первинних документів, які б могли підтвердити зайнятість позивача на виробництві сільськогосподарської продукції, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати з 2000 по 2009 роки, оскільки відсутність таких документів сталася не з вини ОСОБА_1 , а тому не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Також, суд не бере до уваги посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач не надав доказів на підтвердження безпосередньої участі у виробництві сільськогосподарської продукції, оскільки у силу положень частини статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, а спірне рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №29 від 01.04.2020 не містить посилань на цю обставину.
Крім того з розрахунку страхового стажу, що доданий до матеріалів справи, суд вбачає, що відповідач у графі «Особливості трудової діяльності» зазначав «трактористи-машиністи у с/г», що свідчить про те, що пенсійний орган не заперечував щодо сільськогосподарського характеру роботи позивача, а витягами з Єдиного державного реєстру щодо СК «Малютинський» та ВАТ «Повстин», що містяться у матеріалах справи, підтверджено сільськогосподарський характер роботи цих підприємств.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість для зарахування періодів роботи позивача трактористом з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1992 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009 до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пільгової пенсії, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
Також, із спірного рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №29 від 01.04.2020 суд вбачає, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу роботи період з 18.11.1983 по 28.02.1986.
Як вже встановлено судом, що рядовий ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у період з 18.11.1983 по 29.12.1985.
Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», за змістом якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Враховуючи приписи вищенаведених норм, зважаючи на те, що дійсній військовій службі ОСОБА_1 передувала робота трактористом у колгоспі ім. Фрунзе, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування періоду проходження дійсної військової служби з 18.11.1983 по 29.12.1985 до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
Такий висновок узгоджуються із позицією Верховного Суду, що міститься у постановах від 27.02.2018 у справі №672/885/17, 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, від 04.03.2020 у справі №212/510/17-а.
Разом з тим суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження роботи трактористом у період з 30.12.1985 по 28.02.1986, а записом у трудовій книжці позивача підтверджено, що на посаду тракториста його призначено лише з 01.03.1986, а тому відсутні підстави для зарахування періоду з 30.12.1985 по 28.02.1986 до спеціального страхового стажу позивача, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
Відносно розрахунку загального стажу ОСОБА_1 , суд зауважує, що відповідачем не обґрунтовано визначення загального стажу у розмірі 25 років 09 місяців та 6 днів, натомість, із наявних у справі документів вбачається, що загальний стаж ОСОБА_1 становить більше 30 років.
Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах докази у їх сукупності, встановивши, що ОСОБА_1 досяг 55-річного віку, має страховий стаж більше 30 років, з них більше 20 років пільгового стажу на роботі трактористом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не надав належних, допустимих та переконливих доказів на обґрунтування правомірності спірних рішень, не навів достатніх аргументів на підтвердження підстав для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи трактористом до пільгового страхового стажу, а тому суд дійшов висновку, що такі рішення є необґрунтованими, тобто такими, що прийняті без з`ясування усіх обставин.
За таких обставин суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 01.04.2020 №29 у частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 29.12.1985; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.05.2020 №605 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", задовольнивши відповідні позовні вимоги. Водночас, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 01.04.2020 №29 у частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01.01.1980 по 31.12.1980, з 30.12.1985 по 28.02.1986 задоволенню не підлягають.
Обираючи ефективний та належний спосіб захисту порушеного права, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Суд також враховує висновок Верховного Суду, висловлений ним у постанові від 24.04.2019 у справі № 242/3391/17, за яким ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 14.05.2020, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, пенсія підлягає призначенню саме з 14.05.2020, а не 17.02.2020, як просить позивач у позовній заяві, оскільки саме 14.05.2020 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії.
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем усіх умов необхідних для призначення пільгової пенсії за віком, суд з метою повного захисту прав та законних інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи трактористом з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 29.12.1985; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та призначити позивачу з 14.05.2020 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058, пункту в частини 1 статті 13 Закону №1788. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу).
Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №41472 від 22.06.2020 /а.с.3/.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак беручи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за можливе покласти на відповідача судові витрати повністю .
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 01.04.2020 №29 у частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, а саме: з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 29.12.1985; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.05.2020 №605 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) періоди роботи трактористом з 01.01.1982 по 31.12.1982; з 18.11.1983 по 29.12.1985; з 01.01.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1991 по 31.12.1998; з 01.01.2000 по 18.05.2009 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 14 травня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, пункту в частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол