Справа № 620/21/19
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року

м. Київ

справа № 620/21/19

адміністративне провадження № К/9901/18693/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді -Гімон М. М., Усенко Є. А., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Чернігівській області) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (суддя - Житняк Л.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року (судді - Беспалов О.О., Ключкович В.Ю., Парінов А.Б.) у справі № 620/21/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» (далі - ТОВ «Бахмачгазбудсервіс») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ДФС), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 грудня 2018 року № 0 та № 0.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що прийняті податкові повідомлення-рішення, за якими збільшено суми податків та нараховані штрафні (фінансові) санкції, суперечать законодавству. Позбавлення платника податків права на податковий кредит за умови наявності в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) належним чином зареєстрованої податкової накладної є порушенням його прав. Під час податкової перевірки ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» для огляду були надані усі первинні документи, складання/наявність яких передбачена діючим законодавством, що підтверджують факт укладення та належного виконання господарських операцій між ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» та контрагентами-постачальниками. Крім того, факт наявності належним чином оформлених видаткових та податкових накладних, актів виконаних робіт відповідач не заперечував, як і те що податкові накладні були належним чином зареєстровані постачальниками у ЄРПН, що вже само по собі є належним доказом правомірності формування ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» податкового кредиту. Господарські операції мали реальний характер, були вчинені між право- і дієздатними суб`єктами права; претензій до право - і дієздатності юридичних осіб - контрагентів позивача, до правового статусу сторін цих правочинів як платників податку на додану вартість (далі - ПДВ) при проведенні перевірки відповідач не мав; первинні документи складені у відповідності до закону; документи не мають дефектів форми, змісту або походження чи інших недоліків, які згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88; далі - Положення), спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

З огляду на викладене, наведені в акті перевірки висновки про нібито виявлені порушення, не відповідають дійсності, не підтверджені належними доказами та не дають право податковому органу вчиняти дії по зменшенню податкового кредиту та витрат, донарахуванню штрафних санкцій.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 21 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року, позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДФС від 11 грудня 2018 року № 0 у повному обсязі; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ДФС від 11 грудня 2018 року № 0 в частині нарахування грошового зобов`язання за основним платежем у розмірі 848 286,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 212 072,00 грн. Відмовив у задоволенні позовних вимог, що стосувалися податкового повідомлення-рішення № 0 в частині нарахування суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 235 077,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 58 769,00 грн, що стосувалося послуг з реконструкції дороги по вулиці Вільямса в м. Конотоп Сумської області, щодо яких позивачем не надано жодних доказів на спростування відсутності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН. Виходячи з відсутності зазначеної реєстрації, суд дійшов висновку про правомірне застосування відповідачем штрафних санкцій з сум ПДВ, зазначених у відповідних податкових накладних.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач належним чином підтвердив факт укладання та виконання угод з контрагентами, а саме: товари/послуги були поставлені/надані та отримані (дані факти підтверджувалися відповідними документами та не оспорювалися податковим органом). А, відтак, беручи до уваги наявність всіх необхідних первинних документів, щодо фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентами-постачальниками, зокрема, належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних, платник податків мав повне право на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту. При цьому, на думку судів, є необґрунтованими доводи відповідача щодо нереальності вчинених позивачем господарських операцій, які базувалися на різноманітній податковій інформації та висновках співробітників податкового органу, зокрема, щодо відсутності у деяких контрагентів-постачальників необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності щодо поставки товарів у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, а також наявності кримінальних проваджень за ознаками злочинів, передбачених статтею 212 Кримінального кодексу України (ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)), оскільки відповідач не підтвердив відповідними доказами, що така інформація мала безпосереднє відношення до платника податку. З огляду на викладене суди дійшли висновку, що наданими ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" документами повністю підтверджувався факт проведення фінансово-господарської діяльності, а висновки відповідача ґрунтувались виключно на припущеннях про безтоварність господарських операцій та жодними допустимими доказами підтверджені не були.

Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, ДФС подала касаційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень до неї, посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами при розгляді справи та просить скасувати ці рішення й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Касаційна скарга розглядається відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 8 лютого 2020 року.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають повною мірою.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, військового збору, податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 1 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, про що складено акт від 13 липня 2018 року № 482/14/35800585.

Відповідно до вказаного акта перевірки позивачем допущено порушення пунктів 44.1, 44.2, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 137 285, 00 грн, у тому числі за 2015 рік - на 729 979, 00 грн, за 2016 рік - на суму 407 306, 00 грн; пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено суму ПДВ у розмірі 1 263 650, 00 грн, в т.ч. за: травень 2015 року - на суму 102 302, 00 грн, червень 2015 року - на суму 58 000, 00 грн, грудень 2015 року - на суму 650 786, 00 грн, грудень 2016 року - на суму 387 428, 00 грн, січень 2017 року - на суму 10 697, 00 грн, травень 2017 року - на суму 6 007, 00 грн, червень 2017 року - на суму 25 647, 00 грн, вересень 2017 року - на суму 21 385, 00 грн, жовтень 2017 року - на суму 1 398, 00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ДФС 11грудня 2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення, які є предметом даного спору: № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ у розмірі 1 083 363, 00 грн - за податковими зобов`язаннями та визначено 270 841, 00 грн штрафних (фінансових) санкцій; № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 027 227, 00 грн - за податковими зобов`язаннями та визначено 97 330, 00 грн штрафних (фінансових) санкцій.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду враховує те, що посилання відповідача у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не узгоджуються із аргументацією скарги, у якій відповідач фактично оспорює висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи та наполягає на переоцінці наявних у справі доказів. При цьому, у касаційній скарзі відсутні доводи щодо порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог статей 351, 353 КАС України.

Колегія суддів доходить висновку, що судами попередніх інстанцій обставини справи з`ясовано на підставі належних та допустимих доказів, які було оцінено у їх сукупності та системному зв`язку, зокрема, надано оцінку доводам податкового органу, пов`язаним з нереальністю (фіктивністю) господарських операцій позивача, на які посилається відповідач у касаційній скарзі.

Окрім того, з огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій, приймаючи спірні рішення, правильно застосували норми матеріального права та діяли відповідно до норм КАС України.

Згідно з частиною першою та другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. Б. Гусак

Судді М. М. Гімон

Є. А. Усенко