Справа № 580/799/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/799/20 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучма А.Ю. та Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України у Черкаській області, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно, виходячи із базового розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за виключенням виплачених сум.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що Черкаським районним судом Черкаської області у 2018 та 2019 роках були подані на затвердження до ТУ ДСА України у Черкаській області штатні розписи станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 за підписом голови суду з посадовими окладами без врахування регіонального коефіцієнту судді ОСОБА_1 .

Позивач не скористався правом на подання відзиву в строк, передбачений в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що відповідачем всупереч закону під час виплати суддівської винагороди за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно не враховано регіональний коефіцієнт 1,1, визначений п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, а на відповідне звернення щодо нарахування та виплатити позивачу недоплачену суддівську винагороду протиправно відмовлено листом відповідача від 04.03.2020 № 02-571/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В силу положень п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 28.12.2010 №1290/2010 позивача призначено строком на п`ять років на посаду судді Черкаського районного суду Черкаської області (а.с.7-9).

Згідно з рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.12.2016 № 367/ко-16 визнано суддю Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді (а.с.12-13).

Відповідно до Указу Президента України від 19.12.2018 № 4296/2018 позивача призначено на посаду судді Черкаського районного суду Черкаської області безстроково (а.с.10-11).

05.02.2020 позивач звернувся до ТУ ДСА України у Черкаській області із заявою, в якій просив вирішити питання про проведення перерахунку та виплату суддівської винагороди з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,1 за період з 19.12.2018 по 31.12.2019 за виключенням виплачених сум (а.с.16).

Листом від 04.03.2020 №02-572/20 відповідач повідомив про відсутність довідок статуправління на підтвердження кількості населення та що Черкаським районним судом Черкаської області подавались штатні розписи за 2018 та 2019 рр. з посадовими окладами без урахування регіонального коефіцієнту. (а.с.17).

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що до повноважень відповідача належить нарахування та виплати суддівської винагороди позивачу з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, тому відповідач був зобов`язаний нараховувати та виплачувати позивачу суддівську винагороду з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1, визначеного п.1 ч.4 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період з 19.12.2018 до 31.12.2019 включно.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Підпунктами 2-4 п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, зокрема, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить: з 1 січня 2018 року: а) для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2019 року: а) для судді місцевого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді, має право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З матеріалів справи вбачається, що позивач пройшов кваліфікаційне оцінювання та підтвердив свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді отже, має право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Приписами ч. 4 ст. 135 Закону № 1402 передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат. При цьому, посадовий оклад судді складається з базового розміру посадового окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту.

Отже, передбачений ч.4 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою. Водночас застосування регіонального коефіцієнту залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від кількості населення відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 31.01.2019 у справі №804/3609/18.

Згідно зі штатним розписом Черкаського районного суду Черкаської області на 01.01.2018 розмір суддівської винагороди визначено у сумі 35240,00 грн (а.с.65).

Відповідно до штатного розпису Черкаського районного суду Черкаської області на 01.01.2019 розмір суддівської винагороди становить 28815,00 грн (а.с.67).

Згідно з інформації з офіційного сайту Черкаської міської ради (http://chmr.gov.ua/ua/text.php?s=7&s1=188&s2=223) чисельність населення м. Черкаси у 2018 році становила 278 200 чоловік, у 2019 році - 277 300 чоловік (а.с.68), тобто чисельність населення перевищувала сто тисяч осіб, що передбачає застосування регіонального коефіцієнту до базового розміру посадового окладу, встановленого п.1 ч.4 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що погодження посадових окладів суддів та працівників апарату суду, а також внесення відповідних змін до штатних розписів для подальшого нарахування ТУ ДСА України у Черкаській області суддівських винагород та заробітних плат працівникам суду належить до повноважень голови відповідного суду, однак, Черкаським районним судом Черкаської області у 2018 та 2019 рр. були подані на затвердження до Територіального управління ДСА України у Черкаській області штатні розписи станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 за підписом голови суду з посадовими окладами без врахування регіонального коефіцієнту судді ОСОБА_1

У ст.130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Частиною 4 наведеної статті визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Положеннями ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Частиною 1 ст. 151 цього Закону визначено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Визначення поняття «кошторис бюджетної установи» міститься у п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», відповідно до якого це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Згідно з п. 1 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, затвердженого головою Державної судової адміністрації України 25.09.2015, територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України та їй підпорядковується. Основним завданням ТУ ДСА України у Черкаській області є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Черкаської області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Черкаської області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного положення до повноважень територіального управління ДСА України у Черкаській області належить забезпечення належних умови діяльності місцевих судів Черкаської області в межах повноважень, визначених законом.

З урахуванням наведеного вбачається, що розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів є Державна судова адміністрація України.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність законних підстав для застосування регіонального коефіцієнту 1,1 при обчисленні суддівської винагороди позивача, що мало бути враховано під час затвердження штатного розпису та при обчисленні суддівської винагороди ОСОБА_1 .

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди без врахування положень п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині врахування регіонального коефіцієнта 1,1, відповідач діяв з порушенням вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, що мало наслідком порушення прав позивача на належне фінансування своєї діяльності, як судді Черкаського районного суду Черкаської області, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма