Справа № 607/5038/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року

м. Київ

справа № 607/5038/16-а

адміністративне провадження № К/9901/36710/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №607/5038/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про визнання неправомірними дій, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Макарика В.Я., суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.),

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії;

- зобов`язати Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, призначити їй пенсію, відповідно до п. є ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу першого звернення до Пенсійного фонду України, а саме з 27 березня 2014 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення вимог Закону не зараховано їй в стаж роботи по спеціальності період перебування у декретних відпустках після народження двох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , періоди перебування у чергових оплачуваних відпустках, дійсний фактичний стаж її роботи на посаді ткалі в період з 11 листопада 1983 року по 27 березня 2014 року, що становить понад 30 років.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 24 січня 2017 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

3обов`язати Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії - 27 березня 2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 550,20 грн.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до відповідача позивач мала необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому рішення відповідно до протоколу № 31 від 25 червня 2014 року комісії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є таким, що порушує права позивача на пенсійне забезпечення.

5. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2017 року виправлено описки у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року, а саме:

в мотивувальній частині постанови зазначено найменування відповідача - "Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області" замість "Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі";

другий абзац резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: "Визнати неправомірними дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" замість "Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

третій абзац резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: "3обов`язати Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії - 27 березня 2014 року" замість "3обов`язати Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту є статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії - 27 березня 2014 року";

четвертий абзац резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 550,20 гривень" замість "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 550,20 гривень".

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. 20 квітня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційні скарги Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року у адміністративній справі №607/5038/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про визнання неправомірними дій, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії.

7. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що спеціальний стаж ОСОБА_1 на посадах, які дають право на пенсію як робітниці текстильного виробництва недостатній для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 12 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та залишити в силі постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково взяв до уваги довідку ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» № 4 від 13 травня 2013 року, у якій невірно обраховано її пільговий стаж роботи. Стверджує, що має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

10. 29 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу.

У запереченнях на касаційну скаргу ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

11. 13 березня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

12. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2018 року визначено склад колегії суддів: Анцупова Т.О. (головуючий суддя), Стародуб О.П., Кравчук В.М.

13. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11.06.2019 №684/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В.

14. Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотань про розгляд справи за участю позивача та третьої особи, справу призначено до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 29.07.2020.

15. У зв`язку з відпусткою судді Рибачука А.І., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16. ОСОБА_1 27 березня 2014 року звернулася до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Протоколом засідання комісії від 25.06.2014 року №31 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, які дають право на пенсію як робітниці текстильного виробництва за періоди з 11.11.1983 року по 13.01.1984 рік, з 05.05.1985 року по 31.12.1991 рік та з 01.01.1992 року по 31.03.2013 рік становить 12 років 11 місяців 12 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також позивачем не було представлено оригіналу трудової книжки.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом «є» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої цієї статті.

Відповідно до положень п. «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Професія « ткач » внесена до Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу виповнилось 50 років.

Спірним у справі є наявність/відсутність у позивача саме пільгового стажу, передбаченого п. «є» ч. 1 статті Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. «е» та «ж» ч. 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з ч. 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 11 листопада 1983 року прийнята в ткацький цех № 1 ткачихою по 5 розряду Тернопільського бавовняно - прядильного комбінату; 14 січня 1984 року переведена у ткацький цех № 4 інструктором виробничого навчання; 05 травня 1985 року переведена в ткацький цех № 4 відривницею по обробці основ по 4 розряду; 05 травня 1988 року переведена ткачихою по 5 розряду в ткацький цех № 4; 08 травня 1988 року кваліфікаційною комісією присвоєно і переведена ткачем ткацьких верстатів СТБ по 5 розряду ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", і продовжує працювати по даний час.

Відповідно до довідки № 4 від 13 травня 2013 року виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" ОСОБА_1 за період з 11 листопада 1983 року по 13 січня 1984 року, з 05 травня 1985 року по 31 грудня 1991 року на ВАТ "Текстерно" по професії ткач (відривниця) фактично відпрацювала 3 роки 6 місяців 26 днів. За період роботи з 01 січня 1992 року по 31 березня 2013 року фактично відпрацювала 2391,8 днів, що становить 9 років 4 місяці 17 днів. Сумарна тривалість пільгового стажу роботи ОСОБА_1 зайнятої на верстатах і машинах повний робочий день становить 12 років 11 місяців 12 днів, згідно із уточнюючою довідкою № 3 від 20 квітня 2016 року сумарний стаж роботи ОСОБА_1 становить 14 років 06 місяців 24 днів.

Відповідачем та представниками третіх осіб не оспорювався факт перебування ОСОБА_1 у частково оплачуваних відпустках по догляду за дітьми, а саме - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення одного року шести місяців та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення трьохрічного віку.

Відповідно до частини 2 статті 181 Кодексу Законів про працю України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частина 3 та 6 статті 179 цього кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Отже, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Таким чином, час зазначених відпусток в повному обсязі зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 досягла 50 років та пільговий стаж становив більше 20 років.

Разом з цим, посилання суду апеляційної інстанції на довідку ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» № 4 від 13 травня 2013 року, в якій зазначено, що пільговий стаж ОСОБА_1 становить лише 12 років 11 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", колегія суддів вважає помилковим, оскільки органом, який наділений правом визначати наявність стажу для призначення відповідної пенсії, є органи Пенсійного фонду України, а не ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно».

Також суд апеляційної інстанції помилково взяв до уваги посилання відповідача про те, що з 1992 року ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» працювало неритмічно та згідно з укладеним колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовувався режим скороченого робочого тижня, місяця, виходячи із наявності сировини та враховуючи реалізацію готової продукції, а тому до пільгового стажу зараховується період роботи за фактично відпрацьований час згідно з представленими уточнюючими довідками, оскільки докази на підтвердження цих фактів - відсутні.

Крім того, довідка ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» № 4 від 13 травня 2013 року, в якій зазначено, що позивач за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 березня 2013 року фактично відпрацювала 2391,8 днів, не підтверджена жодними первинними документами.

При цьому слід зазначити про незастосовність до спірних правовідносин Порядку застосування Списків № 1 і № 2, оскільки, як указано в самому Порядку (пункт 1), він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-ХІІ, а звідси - не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення відповідно до протоколу № 31 від 25 червня 2014 року комісії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є таким, що порушує права позивача на пенсійне забезпечення.

18. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

19. Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

20. Зважаючи на те, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення, яке помилково скасоване судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за доцільне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 607/5038/16-а скасувати.

3. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року у справі № 607/5038/16-а залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій