Справа № 380/1793/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1793/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д. М.,

представника позивача Алексеєнка А.А.,

представника відповідача Яворського Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської міської ради , місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Підмурна, 2 із зазначенням її власником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.03.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 15.06.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для включення конкретної тимчасової споруди до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова волевиявлення суб`єкта господарювання не вимагається. Тимчасова споруда за адресою м. Львів, вул. Підмурна, 2 не включена у відповідний додаток до ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6107 лише внаслідок протиправного виключення з переліку таких споруд ухвалою Львівської міської ради від 10.11.2016 № 1216 і тому автоматично не увійшла до такого ж переліку, затвердженого ухвалою від 02.03.2017 №1568. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач повинен внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова належної йому тимчасової споруди.

02.04.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтованим тим, що прийняття рішення щодо внесення змін до регуляторних актів належить до виключної компетенції Львівської міської ради, а тому суд не може зобов`язати вчиняти дії щодо порушеного позивачем питання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Тимчасова споруда, яка належить позивачу розташована за адресою: м. Львів, вул.Підмурна, 2. Така тимчасова споруда встановлена у відповідності до Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526.

Ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4527 (пункт 110 Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м.Львова Додатку 2Р-3) відомості про споруду внесені до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд.

На підставі вказаної ухвали 01.03.2016 між Львівською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0025, площею 0,0031 га до 30.12.2016.

Пунктом 83 додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради від 30.06.2016 № 629 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4527 «Про провадження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» належну позивачу тимчасову споруду вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» припинено чинність ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» та продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, що розміщені на території м.Львова, до 31.05.2018 згідно з додатком 1, в якому тимчасова споруда позивача відсутня.

Встановлено, що після завершення зазначеного у пункті 1 вказаної ухвали терміну, у разі відсутності зауважень щодо розміщення тимчасових споруд та наявності всіх документів на їх встановлення, передбачених ухвалою міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові», термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах продовжується до 31.05.2020.

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 06.08.2018 у справі №461/7669/16-а визнав протиправною та скасував ухвалу Львівської міської ради від 30.06.2016 № 629 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4527 «Про провадження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» в частині пункту 83 Додатку 1-В, а саме щодо вилучення з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд, належної позивачу тимчасової споруди, що розташована за адресою : м. Львів, вул. Підмурна, 2.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.08.2018 у справі №461/7669/16-а в частині відмови у задоволенні позову - скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою зобов`язано Львівську міську раду внести зміни до ухвали від 02.03.2017 № 1568 шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Підмурна, 2 із вказанням її власником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Додаток 1 до ухвали міської ради №1568 від 02.03.2017).

26.12.2019 Львівська міська рада прийняла ухвалу №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», якою, зокрема, затвердила новий перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові згідно з додатком, визнала такою, що втратила чинність ухвалу Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова».

Виходячи з того, що споруда за адресою м. Львів, вул. Підмурна, 2 не включена у відповідний додаток до ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6107, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої зазначеної статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14.06.2007 по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» зазначав, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Аналізуючи вказані вище норми КАС України та практики Європейського Суду з прав людини можна дійти висновку про те, що суд з метою захисту прав позивача наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення. Таке зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення не буде вважатися втручанням у дискреційні повноваження, адже такий спосіб захисту порушення права буде найбільш ефективним та спрямованим на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Як вже встановив суд, пунктом 83 додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради № 629 від 30.06.2016 належну позивачу споруду вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

В подальшому, у зв`язку з вилученням належної позивачу споруди із Комлексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, така автоматично не включена в додаток № 1 до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 № 1568.

Згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.08.2018 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 у справі №461/7669/16-а визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 30.06.2016 № 629 в частині пункту 83 Додатку 1-В; зобов`язано Львівську міську раду внести зміни до ухвали від 02.03.2017 № 1568 шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Шевченківському районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Підмурна, 2 із вказанням її власником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Додаток 1 до ухвали міської ради №1568 від 02.03.2017).

26.12.2019 Львівська міська рада прийняла ухвалу №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», якою, зокрема, затвердила новий перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові згідно з додатком, визнала такою, що втратила чинність ухвалу Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова».

Виходячи з того, що пунктом 83 додатку 1-В до ухвали Львівської міської ради від 30.06.2016 №629 належна позивачу споруда протиправно вилучена з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, така автоматично не включена в додаток № 1 до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 № 1568, у зв`язку з чим, така знову не включена Львівською міською радою у відповідний додаток до ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6107.

Враховуючи наведене, з метою повного та ефективного захисту прав позивача та виключення необхідності повторного звернення звернення з позовом, суд вважає за можливе зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул.Підмурна, 2 із зазначенням її власником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 02.03.2020 №1887-4893-3896-0374.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул.Підмурна, 2 із зазначенням її власником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути з Львівської міської ради , місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 31 липня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик