Справа № 221/6325/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року справа №221/6325/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Стаценко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2020 року (повний текст складено 28 травня 2020 року в м. Волноваха) у справі № № 221/6325/19 (суддя І інстанції Мохов Є.І. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року громадянин Азербайджану ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волноваського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Ухвалою суду від 26.02.2020 року замінено неналежного відповідача Волноваське РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на належного відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2019 року начальником Волноваського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Стаценко І.І. було винесено постанову ПН МДО № 002432 від 07.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина Азербайджану ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 00 грн. Прочитавши копію постанови, йому стало зрозуміло, що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу внаслідок нібито його праці на території ринка м. Волноваха. З постановлю про накладення адміністративного стягнення не згоден, оскільки на території ринка м. Волноваха він не працює, лише іноді допомагає своїм землякам грузити товар (овочі, фрукти). Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2020 року у справі № № 221/6325/19 у задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Крім того, зазначив, що пояснення від його імені, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не є його власним волевиявленням, не відповідає фактичним обставинам справи, написано під диктовку посадових осіб, під психологічним впливом погроз видворення з України. Пояснення про дійсні обставини свого затримання до уваги не бралися та до протоколу не вносились, замість його дійсного опитування, йому було продиктовано пояснення, зміст якого не відповідає дійсності. На момент складання протоколу відносно нього йому не було надано перекладача у зв`язку з тим, що він не володіє українською мовою.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на обґрунтованості і законності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою начальника Волноваського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області ПН МДО № 002432 від 07.08.2019 року винесену за адміністративним протоколом ПР МДО № 002432 від 07.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 3400,00 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 07.08.2019 року з першого сектору оперативно-розшукового відділу ОРУ надійшло подання на громадянина Азербайджана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в Україні по посвідці на тимчасове проживання та з початку літа 2019 року без відповідних документів для працевлаштування працює на території ринка м. Волноваха, який порушив правила працевлаштування без відповідного дозволу, необхідність якого передбачено законодавством України, здійснював торгівлю на ринку, що є порушенням Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року, п.п.2 п.4 ст. 3..

Оскаржувана постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДО № 002432 від 07.08.2019.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що єдиною підставною для скасування оскаржуваної постанови позивач зазначив те, що з постановою про накладення адміністративного стягнення не згоден, оскільки на території ринка м. Волноваха він не працює, лише іноді допомагає своїм землякам грузити товар (овочі, фрукти).

Надалі позивач у апеляційній скарзі зазначає інші підстави для скасування оскаржуваної постанови, а саме, що пояснення від його імені, нібито під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не є його власним волевиявленням, не відповідає фактичним обставинам справи, написано під диктовку посадових осіб, під психологічним впливом, погроз видворення з України. Пояснення про дійсні обставини його затримання до уваги не бралися та до протоколу не вносились, йому було продиктовано пояснення, зміст якого не відповідає дійсності. На момент складання протоколу відносно нього йому не було надано перекладача у зв`язку з тим, що він не володіє українською мовою.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції всебічно, повно досліджено обставини справи та надана їм правильна юридична оцінка.

Судом, крім іншого, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу зміст ст. 63 Конституції України, а також його прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, у тому числі і права на юридичну допомогу адвоката, іншого фахівця в галузі права, а також право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо особа не володіє мовою, якою ведеться провадження роз`яснювались, про що свідчить його особистий підпис.

Порушення позивачем правил працевлаштування без відповідного дозволу, що стало підставою притягнення останнього до адміністративної відповідальності найшло своє підтвердження під час розгляду даної справи, зокрема, письмовими поясненнями позивача, протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МДО 002432.

Постанова про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДО № 002432 та протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДО 002432 містить усю необхідну інформацію, яка свідчить про наявність в діях громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 203 КУпАП.

Щодо пояснень позивача, з приводу того що пояснення писав під диктовку працівника міграційної служби, під психологічним тиском і погрозою видворення з України суд надає критичну оцінки з огляду на відсутність підтвердження даних пояснень будь-якими доказами, в тому числі і зверненнями до правоохоронних органів по даному факту. Крім того, як зазначалось вище, вищевказаний факт при поданні позовної заяви не вказувався.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення прав ОСОБА_1 через те, що позивач не розуміє українську мову та потребує перекладача, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач особисто звертався до суду з позовом і з апеляційною скаргою на українській мові без залучення адвоката та перекладача. Свої вимоги засвідчив підписом. У позовній заяві позивач зазначив, мовою оригіналу, «Прочитавши копію постанови, мені стало зрозуміло, що …». Крім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу серії ПН МДО № 002430 від 24.07.2019, з якої убачається, що ОСОБА_2 особисто давав письмові пояснення українською мовою де, крім іншого, зазначив, що українську мову розуміє, перекладача не потребує та засвідчив ці пояснення своїм підписом.

Як зазначалось вище, позивачу зміст ст. 63 Конституції України, а також його прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, у тому числі і права на юридичну допомогу адвоката, іншого фахівця в галузі права, а також право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо особа не володіє мовою, якою ведеться провадження роз`яснювались, про що свідчить його особистий підпис. Між тим, під час складання протоколу, оскаржуваної постанови, надання пояснень по справі, під час судового засідання ОСОБА_2 був ознайомлений з правами, передбаченими 268 КУпАП , ст. 44 КАС України, вимог щодо залучення перекладача та захисника не заявляв. Також, позивач власноручно надав пояснення про те, що українську мову розуміє, перекладача не потребує.

Вищезазначене спростовує твердження позивача про те, що він не володіє українською мовою, та як наслідок не усвідомлював змісту прийнятих відносно нього рішень, та вчинених за його участю процесуальних дій.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи позивача безпідставними та правомірно спростованими судом першої інстанцій, а висновки суду, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задоволенню не підлягає, є правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2020 року у справі № 221/6325/19 - залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 травня 2020 року у справі № 221/6325/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 липня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В.Сіваченко