Справа № 945/90/20
Суддя: Терентьєв Г. В.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/90/20
Провадження № 2-а/945/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Терентьєва Г.В.,

за участю секретаря Петриченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Одеській області, інспектора лейтенанта поліції Куліша Павла Євгеновича, 1 батальйону 2 роти, третя особа: УПП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП в Одеській області, інспектора лейтенанта поліції Куліша Павла Євгеновича, 1 батальйону 2 роти, третя особа: УПП в Одеській області про скасування постанови Серії ЕАК № 1947618 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.01.2020 року поліцейський відносно нього виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАК№ 1947618.

Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України. В постанові зазначено, що він 07.01.2020 року о 12 год. 10 хв. керував ТЗ та рухався в третій смузі по дорозі яка має три смуги для руху в одному напрямку, чим порушив п.п. 11.6, п. 11 ПДР України.

Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що постанова є протиправною, незаконною, правопорушення є не обгрунтованим та недоведеним, та підлягає скасуванню виходячи з наступного: позивач зазначає, що він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримуючись правил дорожнього руху, тому рухаючись у м. Києві, оглядовість та видимість у напрямку руху дозволили йому заздалегідь побачити перешкоду для руху по правій смузі руху автотранспорту, тому змушений був перестроїтися для об`їзду перешкоди у крайню ліву смугу з подальшим поверненням на середню смугу для руху. Крім того, дорожнє покриття правої смуги було неможливим для подальшого руху, що не дозволяло йому розташувати свій транспортний засіб у межах крайньої правої смуги, тобто можна вважати, що позивач робив об`їзд поганої ділянці дороги. Стан дорожнього покриття на даній ділянці не відповідає вимогам ДСТУ 3587-1997 «Автомобільні дороги». А також, врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв.

Також відзначає, що п. 27.2 (б) ПДР України, за порушення якого, його притягнуто до адміністративної відповідальності, регламентує правила руху по автомагістралям та автомобільним дорогам та за наявності трьох і більше смуг для руху в одному напрямку водіям вантажних транспортних засобів з дозволеною максимальною масою Понад 3,5 т забороняється виїжджати далі другої смуги. Як виняток, на дорозі для автомобілів водії таких вантажних транспортних засобів можуть виїхати на крайню ліву смугу лише для розвороту або повороту ліворуч на перехресті.

Крім того, відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). А також, п.11.2 ПДР України наголошує, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача, а також на те, що зазначена вище постанова не відповідає вимогам закону, а саме провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснено з грубим порушенням закону, позивач просить суд скасувати постанову про накладення відносно нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і закрити справу про адміністративне правопорушення. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при тому подав на адресу суду письмову заяву про розгляд адміністративної справи за його відсутністю в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, ним було подано пояснення на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення де зазначив, що факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КупАП є наявними а позивач не надав жодних доказів які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Дослідивши надані докази у справі суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 07.01.2020 року інспектором лейтенантом поліції Куліш П.В. 1 батальйон 2 рота, було винесено постанову серія ЕАК № 1947618 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, він нібито о 07.01.2020 року о 12 год. 10 хв. керував ТЗ та рухався в третій смузі по дорозі яка має три смуги для руху в одному напрямку, чим порушив п.п. 11.6, п. 11ПДР України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оспорюваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19) ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкції), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною 2 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 9 розділу III Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно з положеннями п. п. 1, 2 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КупАП. У постанові серії ЕАК № 1947618 від 07.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не зазначено доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також у постанові відсутні відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

З матеріалів справи не вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся у відповідності до вимог Інструкції. Так, зокрема, відповідачем не доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочався з представлення поліцейського, який розглядає справу та оголошення, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності. Відсутні докази які вказували б на роз`яснення позивачу його прав та обов`язків чи ознайомлення з їх змістом в інший спосіб.

Так відповідачем не надано суду жодного відеозапису чи фактичного порушення позивачем ПДР.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Так, відповідачем подано до суду пояснення (відзив) на позовну заяву та не додано жодного доказу, який би спростовував те, що позивач рухався в третій смузі по дорозі яка має три смуги для руху в одному напрямку, чим порушив п.п. 11.6, п. 11 ПДР України.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень статті 77 КАС України, суду не надано.

Відповідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Оскільки відповідачем не подано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на спростування позовних вимог позивача та доказів на підтвердження правомірності рішення відповідача, суд вбачає підстави задоволення вимог позивача про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано доказів на обґрунтування своєї позиції по даній справі. Складений же відповідачем на місці протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може вважатися беззаперечним і достатнім доказом, оскільки викладені в ньому обставини не визнані позивачем при складанні даного документу.

Суд також бере до уваги правила ст. 71 КАС України, якою визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача(а не позивача), якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки спірна постанова винесена без додержання вимог ст. 283 КУпАП та без достатніх доказів, вона підлягає скасуванню як протиправна з закриттям провадження у справі на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 5,8,9,77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення інспектора лейтенанта поліції куліша Павла Євгеновича, серія ЕАК № 1947618 від 07.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122КУпАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Г. В. Терентьєв