Справа № 640/22250/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУДОВЕ РІШЕННЯ
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., ознайомившись із матеріалами адміністративної справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С"
до Офісу великих платників податків ДПС
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації , яке оформлено протоколом № 4 від 23.09.2019, в частині внесення/включення Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" () до переліку ризикових платників податків; зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС () виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" () з переліку ризикових платників податків.

24 грудня 2019 року від представника позивача надійшла заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" задоволено частково, скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2020 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.2020 року, Верховний Суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази направлення судом заяви позивача на адресу податкового органу для реалізації відповідачем свого права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2020 прийнято справу №640/22250/19 до свого провадження суддею Вєкуа Н.Г. та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного провадження.

20.07.2020 на адресу суду надійшли заперечення Офісу великих платників податків ДПС щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, в яких зазначено, що розмір заявлених витрат є абсолютно неспівмірними із заявленими позовними вимогами, враховуючи, що представником позивача не було надано до суду нормативно-правових обґрунтувань щодо складності супроводження даної справи, підтвердження відсутності юриста в штаті позивача, у зв`язку з чим необхідно було звернутись за правовою допомогою. Окрім того, відповідачем звернуто увагу, що до витрат на професійну правничу допомогу включено, у тому числі, і подання адвокатського запиту від 25.09.2019, проте такий запит був направлений не в рамках адміністративної справи №640/22250/19, а був поданий до відкриття провадження у справі. Таким чином, відповідач просив відмовити в задоволенні заяви про вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2019 року по справі №640/22250/19 прийнято у спрощеному провадженні, розгляд питання щодо ухвалення додаткового судового рішення здійснюється в тому самому порядку, що й прийняття судового рішення.

Розглянувши заяву позивача про вирішення питання про судові витрати, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 16.06.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги від 30.03.2018, копію додаткової угоди до договору від 25.09.2019, акт приймання-передачі наданих послуг по договору від 30.03.2018.

Загальна вартість наданих Товариству Адвокатським об`єднанням «Правова та економічна безпека» послуг з правової допомоги відповідно до акта № б/н приймання-передачі наданих послуг від 10.12.2019 становить 37 500 грн.

Позивач здійснив оплату послуг з правової допомоги у сумі 37 500,00 грн 23.12.2019 на підставі рахунку №75 від 10.12.2019, що підтверджено платіжним дорученням №4801 від 23.12.2019.

Водночас, відповідач наголошує на неспіврозмірності заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Проаналізувавши доводи сторін з приводу відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу в розмірі 37 500, 00 грн., суд звертає увагу, що адміністративна справа №640/22250/19 є справою незначної складності, розгляд якої відбувався в порядку у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість рішень судів з аналогічних спорів, що свідчить про наявність судової практики з вирішення вказаних спорів.

Так, в акті приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги від 30.03.2018 по зазначено, що на підготовку позовної заяви по справі адвокатом було витрачено 6 годин, разом з тим, на переконання суду, обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуального документа, є явно неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт.

Окрім того, враховує та вважає обгрунтованими доводи відповідача відносно того, що подання адвокатського запиту від 25.09.2019 було здійснено не в рамках адміністративної справи №640/22250/19, а було подано до відкриття провадження у справі. Разом з тим, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, вказані послуги враховано в суму витрат, які позивач просить відшкодувати на його користь та розцінено в розмірі 7 000, 00 грн.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з правовою позицію, викладеною в постанові Верховного Суду у справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, беручи до уваги незначну складність даної справи, наявність достатньої кількості судової практики з вирішення даної категорії спорів, заперечення відповідача з приводу співрозмірності витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 37 500, 00 грн., які позивач просить відшкодувати на його користь є неспіврозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Поряд з цим, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також результат вирішення даної справи Окружним адміністративним судом м. Києва, на переконання суду, доцільним буде відшкодування позивачеві витрат в розмірі 10 000, 00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" про стягнення з Офісу великих платників податків ДПС витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі - задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14Б, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).

3. В задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" про стягнення з Офісу великих платників податків ДПС витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства і може бути оскаржена відповідно до положень статей 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа