Справа № 160/2303/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 липня 2020 року Справа № 160/2303/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Шурпіновій К.О.

за участю представників:

позивача Воловика М.О.

відповідача Московської О.Г.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі № 160/2303/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 26.02.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради про

- визнання протиправним та скасування рішення Кам`янської міської ради № 816-19/VII, прийнятого 29.09.2017 на 19 сесії VII скликання;

- визнання протиправним та скасування рішення Кам`янської міської ради № 1105-25/VII, прийнятого 22.06.2018 на 25 сесії VII скликання.

2. Ухвалою суду від 02.03.2020 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.

3. 04.03.2020 позивачем надано: заяву, в якій зазначено, що у позовній заяві було помилково зазначено третю особу; належним чином оформлений адміністративний позов та його копію відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

4. Ухвалою суду від 10.03.2020:

- прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/2303/20;

- призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 02.04.2020;

- учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті спору;

- зобов`язано Кам`янську міську раду, відповідно до статті 264 КАС України, опублікувати оголошення про відкриття Дніпропетровським окружним адміністративним судом провадження в адміністративній справі № 160/2303/20 щодо оскаржень рішень Кам`янської міської ради від 29.09.2017 № 816-19/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста», від 22.06.2018 № 1105-25/VII «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» та призначення справи для розгляду у підготовчому засіданні на 02.04.2020 о 10:00;

- витребувано від Кам`янської міської ради: копію протоколу Постійної комісії з питань містобудування, архітектури, будівництва, земельних ресурсів та комунальної власності від 14.08.2017 № 27; копію листа Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради від 23.05.2018 вх. № 01-05/1406.

5. 27.03.2020 позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

6. 30.30.2020 засобами електронного зв`язку від позивача надійшли пояснення по справі та клопотання про відкладення засідання до закінчення карантинних заходів.

7. 02.04.2020 у підготовче засідання учасники справи не прибули, засідання відкладено до 28.04.2020.

8. 08.04.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, із доданням судових рішень по справах № 804/985/18, № 160/1172/19, предметом оскарження у яких були є оскаржувані у цій справі рішення.

9. 13.04.2020 позивачем надано відповідь на відзив.

10. 24.04.2020 позивачем та 27.07.04.2020 відповідачем подані клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

11. 28.04.2020 у підготовче засідання сторони не прибули, засідання відкладено до 19.05.2020.

12. 06.05.2020 від відповідача надійшли докази по справі.

13. 18.05.2020 позивачем подане клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

14. 19.05.2020 у підготовче засідання сторони не прибули, засідання відкладено до 26.05.2020.

15. 26.05.2020 позивачем подано клопотання про зупинення провадження до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).

16. 26.05.2020 у підготовче засідання сторони не прибули, засідання відкладено до 02.07.2020.

17. 16.06.2020 позивачем подано клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням суду касаційної інстанції у справі № 0940/2301/18, 02.07.2020 надані пояснення на підтримання заявленого клопотання.

18. 02.07.2020 відповідачем надані заперечення проти клопотання про зупинення провадження до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).

19. 02.07.2020 у підготовче засідання прибув представник відповідача.

20. Ухвалою суду від 02.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).

21. З метою надання відповідачу часу для підготовки правової позиції щодо зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у справі № 0940/2301/18, оголошено перерву до 16.07.2020.

22. 15.07.2020 позивачем подане клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням представника позивача у відпустці.

23. 16.07.2020, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, справу знято з розгляду та призначено на 28.07.2020.

24. 28.07.2020 від відповідача надійшли заперечення проти зупинення провадження у справі.

25. 28.07.2020 у підготовче засідання прибули учасники справи, які підтримали правові позиції щодо підстав зупинення провадження у справі.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ПРОВАДЖЕННЯ

26. Позивач, із посиланням на передачу на розгляд палаті Верховного Суду справи № 0940/2301/18, на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, просив зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 0940/2301/18.

27. В обґрунтування клопотання позивач, із посиланням на викладені касаційним судом підстави передачі справи на розгляд палаті, зазначив, що у справі № 0940/2301/18 розглядатиметься питання щодо можливості відступу від висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.05.2019 у справі № 804/2375/18, що має значення для цієї справи.

ІІІ. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

28. Відповідач проти задоволення клопотання заперечив повністю, зазначив, що заявлена підстава зупинення провадження відсутня - у зв`язку із відсутністю ухвали палати Верховного Суду про прийняття до свого провадження вказаної справи.

29. Із врахуванням того, що предметом розгляду у справі є рішення сільської ради про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку крім земель державної та комунальної форми власності, просив у задоволенні клопотання відмовити.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

30. У заявленому спорі позивач оскаржує рішення Кам`янської міської ради від 29.09.2017 № 816-19/VII «Про затвердження Положення про порядок обчислення та сплати орендної плати за земельні ділянки у межах міста» та від 22.06.2018 № 1105-25/VII «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста».

31. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем порушено порядок прийняття рішень, у тому числі у зв`язку із тим, що відповідач мав для прийняття рішень встановити нову грошову оцінку земель.

32. Відповідач заперечив проти позову у зв`язку із додержанням процедури прийняття оскаржуваних рішень та наявністю стабільної судової практики у спірних правовідносинах.

33. Оскаржувані у цій справі рішення вже були предметом судового розгляду у справах № 804/985/18, № 160/1172/19 за позовами ТОВ «Нафта Кепітал Груп», АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз», рішеннями судів різних інстанції підтверджено додержання Кам`янською міською радою встановлених порядку та способу прийняття рішення, підтвердивши їх відповідність закону.

34. Суд зазначає, що принцип офіційного з`ясування обставин справи та принципи, закріплені статтями 2, 242 КАС України, вимагають від суду оцінки як доводів сторін, так і перевірки порядку прийняття оскаржуваних рішень.

35. Неухильне виконання судом вимог статей 2 та 242 КАС України відповідає завданню адміністративного судочинства та є основним критерієм законності і обґрунтованості судового рішення.

36. Передаючи на розгляд палати справу № 0940/2301/18 колегія суддів Верховного Суду зазначила наступне:

- у грудні 2018 року ПАТ «Укрнафта» звернулось до суду з позовом до Пнівської сільської ради про визнання протиправним і скасування рішення цієї ради від 26.06.2018 № 3-24/2018 «Про встановлення ставок земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності), на 2019 рік на території Пнівської сільської ради»;

- у касаційній скарзі її заявник, перш за все, наголошує на тому, що судами не враховано приписів частини дванадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої акти органів місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 № 1160-IV. Отже, оскільки оскаржуване рішення є регуляторним актом, на переконання скаржника, його прийняття повинно супроводжуватись дотриманням процедури, передбаченої означеним законом;

- застосування положень Закону від 07.12.2017 № 2245-VIII вже було предметом розгляду у Верховному Суді у справі про визнання протиправним та скасування рішення Сільради «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2018 рік», і в постанові від 21.05.2019 (справа № 804/2375/18) суд висловив таку правову позицію: «7 грудня 2017 року прийнято Закон № 2245-VIII, згідно з яким після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону № 1160-IV. З урахуванням зазначеного, Верховний Суд визнав, що до оскаржуваного рішення вимоги означених положень у спірний період не застосовуються. Верховний Суд зауважив, що прийняття Закону № 2245-VIII, яким внесені зміни до ПК України в частині ставки податку та порядку прийняття та оприлюднення органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків та зборів (незастосування підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України) цілком узгоджується зі статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, визначає право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відтак, за висновком Суду, внесення змін до ПК України та механізму прийняття органами місцевого самоврядування рішень щодо місцевих податків слід вважати «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи»;

- розглядаючи справи про скасування податкових повідомлень-рішень, якими платникам податку визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Верховний Суд у постановах від 24.04.2018 (справа № 803/1307/17), та від 08.05.2018 (справа № 825/1403/17) схилився до позиції податкового органу й визнав за можливе застосування до спірних правовідносин положень Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII, яким було зупинено у 2016 році вимоги деяких статей ПК України та Закону № 1160-IV до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів;

- досліджуючи правомірність застосування судами до правовідносин, що виникли, приписів Закону від 20.12.2016 № 1791-VIII, Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 (справа № 2040/7667/18) констатував, що вказаним Законом було зупинено дію підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону № 1160-IV до прийнятих в 2017 році рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів. При цьому, касаційний суд визнав, що сам цей Закон узгоджується із нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з практикою Європейського суду з прав людини;

- до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 09.07.2019 (справа № 766/10437/17), де досліджував, серед іншого, правомірність застосування органом місцевого самоврядування положень Закону України від 20.12.2016 № 1791-VIII до свого рішення про встановлення ставок місцевих податків;

- Верховний Суд у постанові від 18.06.2019 (справа № 460/2565/18) вказав, що прийняття Закону від 20.12.2016 № 1791-VIII, яким внесені зміни до ПК України в частині порядку прийняття та оприлюднення органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків та зборів (незастосування підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України) є правомірним, таким, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, та є «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи;

- проаналізувавши наведені вище судові рішення, колегією суддів виявлено, що незалежно від предмета спору (оскарження рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів, або ж оскарження податкових повідомлень-рішень, якими було визначено платнику податків суму податкового зобов`язання з того чи іншого місцевого податку чи збору), у цих справах перед судами поставало питання щодо необхідності дотримання органами місцевого самоврядування під час прийняття рішень про встановлення податків і зборів у відповідних роках вимог, передбачених ПК України, з урахуванням законів України від 24.12.2015 № 909-VIII, від 20.12.2016 № 1791-VIII, від 07.12.2017 № 2245-VIII, які фактично «зупиняли» дію окремих положень законодавчих актів (підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону № 1160-IV);

- так, положення статей підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України здебільшого стосуються строків внесення змін до податків та зборів. У справі, що розглядається, позивач не заперечував дотримання відповідачем строку встановлення ставок земельного податку за земельні ділянки (спірним рішенням такі ставки податку встановлено у 2018 році на 2019 рік), натомість, наголошував на недотриманні відповідачем положень Закону № 1160-IV;

- при цьому, колегія суддів враховує, що зупинення законодавцем дії означеного закону в період, що розглядається, було запроваджено саме Законом від 07.12.2017 № 2245-VIII;

- тобто, якщо Верховний Суд у низці своїх рішень погодив можливість застосування до рішень органів місцевого самоврядування законів України, якими було «зупинено» дію окремих положень ПК України, то, відповідно, такий висновок суду розповсюджується й на дотримання цими органами вимог Закону № 1160-IV при прийнятті таких рішень;

- оминути таке правозастосування Верховним Судом при касаційному перегляді цієї справи колегія суддів не змогла, оскільки вважає, що положення Закону від 07.12.2017 № 2245-VIII, якими фактично дозволено органам місцевого самоврядування не дотримуватись при винесенні спірного рішення визначеної Законом № 1160-IV процедури, застосовуватись не можуть. На переконання колегії суддів, виведення з-під дії Закону №1160-IV певного виду регуляторних актів без визнання іншого порядку їх ухвалення й оприлюднення суперечитиме основоположним принципам права;

- приписами Закону від 07.12.2017 № 2245-VIII не встановлено нового, відмінного від чинного порядку оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, або про внесення змін до них. Натомість, пунктом 4 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено: установити, що в 2018 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів не застосовуються вимоги, встановлені, зокрема,Законом № 1160-IV;

- для того, щоб призупинити дію нормативного положення ПК України потрібно внести зміни безпосередньо до цього Кодексу. Натомість, положення пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 07.12.2017 № 2245-VIII не отримали своєї фіксації в межах ПК України. У самому ПК України відсутні положення, які б вносили корективи до нормативного регулювання процедури встановлення місцевих податків і зборів, що включає в себе й порядок їх оприлюднення;

- отже, фактично, в даному випадку йде мова про виключення нормотворчих процедур по встановленню місцевих податків та зборів з-під дії таких основоположних принципів податкового законодавства, як стабільність і публічність. Законодавець за посередництвом прикінцевих положень мав за мету призупинити дію принципів податкового законодавства.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

37. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

38. Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

39. Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

40. У пункті п`ятому та шостому вказаної норми визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

41. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, згідно із статтею 36 вказаного Закону.

42. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

43. Пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України вставлено право суду зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

44. Таким чином, на розгляд палати Верховного Суду передано справу № 0940/2301/18, у якій, під час прийняття остаточного судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги на судові рішення попередніх інстанцій, буде висловлено правовий висновок стосовно застосування положень Закону від 07.12.2017 № 2245-VIII та Закону № 1160-IV, та вирішено питання щодо наявності підстав для відступу від правових висновків, викладених у раніше ухвалених Верховним Судом постановах.

45. При вирішенні заявленого спору по суду першої інстанції належить дати оцінку правомірності прийняття оскаржуваних рішень, у тому числі додержанню процедури їх прийняття та опублікування.

46. Таким чином, суд зазначає, що зупинення провадження у цій справі з викладених підстав відповідатиме завданню адміністративного судочинства, у зв`язку із чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

47. Доводи відповідача, що оскаржуваним у справі № 0940/2301/18 рішенням встановлені ставки податку за землі надані у постійне користування суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності), не є достатніми для відмови у задоволенні клопотання, оскільки процедура прийняття рішень про встановлення ставки податку на землю не поставлена в залежність від категорії власника або користувача землі.

48. З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість клопотання позивача та наявність підстав для зупинення провадження в адміністративній справі.

49. Керуючись статтями 236, 243, 248 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Клопотання представника позивача адвоката М.О. Воловика про зупинення провадження у справі № 160/2303/20 - задовольнити.

2. Зупинити провадження в адміністративній справі № 160/2303/20 до набрання законної сили рішенням суду касаційної інстанції в адміністративній справі № 0940/2301/18.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Повний текст ухвали складений 03.08.2020 з урахуванням частини шостої статті 120 КАС України.

Суддя І.О. Верба