Справа № 380/1399/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1399/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною і скасування відмови, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - відповідач, Управління), в якому просить суд:

- визнати потиправною та скасувати відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району розмір земельної ділянки 1,8978га, кадастровий номер :10:000:0477, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність, оформлену наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1033/16-20-СГ від 21.01.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки»;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району розмір земельної ділянки 1,8978га, кадастровий номер :10:000:0477, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність позивачу.

Також просить зобов`язати відповідача подати у 30-денний строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідач відмовив протиправно, підстави для відмови необґрунтовані та не передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу. Земельна ділянка, щодо якої у позивача наявне право очікування, на момент прийняття оскаржуваної відмови та станом на час розгляду справи в суді не перебувала та не перебуває у межах населеного пункту, а тому саме відповідач є уповноваженим суб`єктом щодо затвердження відповідного проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 18.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому відзиві /арк.спр.102-107/. Вважає відмову у затвердженні проекту землеустрою обґрунтованою, оскільки у поданій позивачем довідці не було інформації щодо категорії земельної ділянки і виду угідь згідно з даними державного земельного кадастру. Також в описах меж не узгоджено суміжних землевласників (землекористувачів), відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України. Звернув увагу суду, що відповідно до проектів землеустрою щодо зміни меж сіл Ситихів та Малі Підліски, затверджених рішенням сесії Жовківської районної ради від 26.12.2019 №8 та №9 земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту та перейде у власність територіальної громади.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою зазначив, що прийняття таких рішень є дискреційними повноваженнями Управління, а адміністративний суд не вправі втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечення викладені у відзиві підтримав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив /арк.спр. 112-120/ позивач зазначив, що ст. 186-1 Земельного кодексу України не передбачено таких підстав для відмови, які викладені у оскарженому наказі Управління. Заперечення позивача є безпідставними, оскільки на стадії отримання погодженого в установленому порядку проекту землеустрою не передбачено повноважень щодо відмови у затвердженні такого проекту землеустрою, а також заборонено вимагати будь-які додаткові документи чи вчинення якихось дій. З приводу посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту зазначив, що така підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою теж не передбачена ст. 118 Земельного кодексу України, а крім того не викладена у наказі Управління про відмову у затвердженні проекту землеустрою. Тому не може братися до уваги судом під час розгляду цієї справи.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позов, відзив, відповідь на відзив, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та -

в с т а н о в и в :

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч.ч. 1-3 та 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

ОСОБА_2 є громадянином України, отже має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства площею не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.ст. 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 вперше звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням від 02.08.2019 (отримане 05.08.2019) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада, за межами населеного пункту. До заяви долучив графічні матеріали, на яких зазначене місце розташування та розмір земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу та РНОКПП /арк.спр.42/.

Управлінням розглянуто вказане клопотання та листом від 03.09.2019 надано відповідь про те, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов`язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Враховуючи лист №1306 від 08.08.2019 Дублянська міська рада не погоджує надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки бажане місце розташування земельних ділянок не відповідає генеральному плану міста Дубляни с. Малі Підліски та іншої містобудівної документації. Відповідно до генерального плану на вказаних землях передбачена інвестиційна зона. Враховуючи викладене, лист Дублянської міської ради, керуючись вимогами п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, Управління відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства /арк.спр.43-44/.

ОСОБА_2 направив до Головного управління Держгеокадастру повідомлення від 20.09.2019 у якому зазначив, що оскільки станом на 20.09.2019, тобто після спливу одного місяця з моменту одержання клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, Управлінням за формою та у спосіб визначені Законом не прийнято жодного рішення передбаченого ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні), ОСОБА_2 реалізував право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що укладено відповідний договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки /арк.спр.46/.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03) за адресою: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту) розробив фізична особа - підприємець ОСОБА_3 /арк.спр.26-94/.

Згідно з висновком експерта державної експертизи від 02.12.2019 №13833/82-19 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03), за адресою: Львівська область, Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту) погоджено /арк.спр.93/.

Однак наказом Управління від 21.01.2020 №13-1033/16-20-СГ відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району, розмір земельної ділянки 1,8978 га, кадастровий номер :10:000:0477, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав. У довідці від 11.10.2019 №019 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_4 відсутня інформація щодо категорії земельної ділянки і вид угідь згідно з даними Державного земельного кадастру. Крім цього згідно з відомостями з публічної кадастрової карти та викопіювань з картографічних матеріалів Дублянської міської ради, земельна ділянка по зовнішніх межах межує із землями лісового фонду. В описах меж узгодити суміжників та погодити зовнішні межі всіма суміжними землевласниками (землекористувачами), відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав з даним позовом до суду.

З цього приводу суд зазначає таке.

Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначено ст. 186-1 ЗК України, ч. 6 якої встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. 18 ст. 186 ЗК України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється, зокрема, вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

Погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок здійснюється з врахуванням вимог визначених тимчасовим порядком взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №580.

Судом встановлено, що проект землеустрою, поданий на затвердження до Управління містить позитивні висновки про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність органів визначених нормами ЗК України.

Згідно з п. 8 Висновку експерта державної експертизи Гребенюка В.А. проект землеустрою не відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, а саме: ст. 198 ЗК України та постанові Кабінету Міністрів України №266 від 04.03.2004. Зазначені недоліки було виплавлено та проведено державну експертизу виключно в частині усунутих недоліків. Державну експертизу проведено державним експертом ОСОБА_5 У п. 8 Висновку зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) за адресою: Львівська область , Жовківський район, Дублянська міська рада (за межами населеного пункту) відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам /арк.спр.91-93/.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням встановлених у справі обставин суд вважає необґрунтованими обставини для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, викладені у оскарженому наказі.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення визначеної земельної ділянки у власність слід зазначити таке.

Повноваження в частині затвердження проектів землеустрою або мотивованої відмови у такому затвердженні належать саме органу виконавчої влади - Держгеокадастру України та його територіальним органам.

Відмова у виді наказу надавалася позивачу від імені держави та на підставі дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав їм певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Виходячи з передбаченого Конституцією України принципу поділу влади у рішенні від 25.02.2009 №5-рп/2009 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавча, виконавча та судова гілки влади не можуть підмінювати одна одну і повинні виконувати функції та повноваження, закріплені у Конституції України за кожною з них.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316 нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково (п. 2).

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).

У даній справі суд зважає на те, що Управління фактично не надавало згоди на розробку проекту землеустрою, а позивач розробив його з власної ініціативи. Відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо позивача надана вперше. Відповідач вказав у своєму рішенні на наявність відповідних підстав, які судом проаналізовані та визнані необґрунтованими, а рішення про відмову протиправним. Крім того відповідач під час розгляду справи звернув увагу суду, що відповідно до проектів землеустрою щодо зміни меж сіл Ситихів та Малі Підліски, затверджених рішенням сесії Жовківської районної ради від 26.12.2019 №8 та №9 спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту.

З врахуванням викладеного суд не встановив зловживання відповідачем своїми правами під час погодження проекту землеустрою. На переконання суду повноваження Управління в частині погодження проектів землеустрою як суб`єкта владних повноважень, який діє від імені держави, не можна вважати лише технічними. Крім того враховуючи триваючу процедуру зміни меж сіл, на етапі погодження проекту землеустрою може змінитися розпорядник цієї земельної ділянки.

За таких обставин суд, використовуючи повноваження надані ст. 245 КАС України, вважає доцільним та ефективним способом захисту прав позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з врахуванням висновків суду.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача, з врахуванням висновків суду. У задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю на підставі КАС України, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1681,60 грн., позов задоволено частково, слід стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати потиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району розмір земельної ділянки 1,8978га, кадастровий номер :10:000:0477, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність, оформлену наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-1033/16-20-СГ від 21.01.2020 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки».

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Дублянської міської ради Жовківського району розмір земельної ділянки 1,8978га, кадастровий номер :10:000:0477, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність, з врахуванням висновків суду.

4. У задоволенні інших вимог позовної заяви відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4; ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2020.

Суддя Кравців О.Р.