Справа № 804/2808/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року Справа № 804/2808/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Меладзе С.О. Лисяк С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до Міністерства юстиції України, в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства юстиції України про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.02.2018 р. за № Д-2636, та доповнень до неї, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.03.2018 р. за № 6782-33-18, оформлене наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2018 р. № 676/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;
зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2018 р. № 676/5.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» вважає, що відповідачем прийнято оскаржуваний Наказ від 12.03.2018 р. № 676/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» №2647/15 від 18.08.2017р. на підставі поданої скарги без належного дослідження фактичних обставин справи, повного та всебічного з`ясування доказів поданих скаржником, що, як наслідок, призвело до порушення прав та інтересів позивача та, відповідно, до незаконного позбавлення права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного на момент винесення спірного рішення законодавства. Відповідачем досліджено всі обставини, зазначені в скарзі. Відповідачем у відповідності до Порядку №1128 повідомлено позивача про розгляд скарги На підставі викладеного, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні таких відмовити.
В подальшому, ухвалою суду від 17.07.2018 року судом залучено як третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Представник третіх осіб надала пояснення, аналогічного змісту відзиву відповідача, в судове засідання не прибув.
В судовому засіданні представники сторін (позивача та відповідача) підтримали свої позиції.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частин другої, п`ятої статті 26, підпункту «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, Комісія вирішила задовольнити скаргу ОСОБА_1 від 02.02.2018 частково; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2017р. № 37678313, від 19.10.2017р. № 37656695, прийняті державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіром Олегом Миколайовичем, та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, внесених на підставі цих рішень; у частині задоволення інших вимог відмовити.
Вирішуючи позовну заяву по суті суд зазначає про таке.
Щодо процедурних порушень розгляду скарги, а саме неповідомлення позивача про розгляд скарги, суд зазначає, що згідно п.9, п.10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (в редакції, чинній на час розгляду скарги) під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:
1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);
2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту;
3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).
Так, 05.03.2018 було направлено листи на адресу ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп», ОСОБА_1 , державному реєстратору Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфіру О.М. із долученням копій скарг та додатково зазначено, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано на сайті Міністерства юстиції України; Розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту щодо розгляду скарги.
Проте, з матеріалів справи не встановлено, що позивач повідомлений належним чином про розгляд скарги, будь-яких доказів про отримання вказаного повідомлення матеріали справи не містять.
Крім того, щодо повідомлення про розгляд скарги на офіційному веб-сайті Мін`юсту, суд зазначає, що вказане повідомлення містить лише інформацію про розгляд скарги ОСОБА_1 , проте, не зазначено інших осіб, відносно яких розглядається вказана скарга.
Щодо наявності судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема:
3)наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;
4)наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.
Позивач посилається на наявність адміністративної справи № 804/7435/17 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Замфір О.М. з вимогами:
Проте, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2018р. адміністративний позов у справі № 804/7435/17 залишено без розгляду, оскільки 05.02.2018р. ОСОБА_2 , було подано до суду заяву про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.
Тому необхідно враховувати, що відмова від позову не тотожна його залишенню без розгляду та відповідно тягне за собою різні процесуальні наслідки.
Крім того, обов`язковою умовою для Міністерства юстиції України повинно бути наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав.
Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає розгляду скарги.
Як вбачається із вищенаведеного, наявність всіх трьох елементів в наведеному судовому провадженні та скарзі ОСОБА_1 відсутні.
Крім того, Позивач зазначає про наявність судового спору, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа № 201/628/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» про вселення, як на доказ того, що скаржниці було відомо про порушене право у жовтні 2017 року.
Натомість, інформаційна довідка, надана до скарги, датована 31.01.2018р., а відтак скаржниця не пропустила строк звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України.
Згідно ч.3 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.
Проте, як вбачається з долученої копії позовної заяви, то в позові відсутні будь-які посилання на реєстраційні дії, які в подальшому ОСОБА_1 оскаржувала до Мін`юсту.
Таким чином, скаржниця звернулася в межах строку, передбаченого ч.3 ст.37 Закону.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:
1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;
2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;
3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;
4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;
5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;
6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.
До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
Проте, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи (та не надавалися разом зі скаргою до Мін`юсту), які підтверджують факт порушення прав скаржниці ОСОБА_1 : скаржниця не була власником чи користувачем спірного майна; вона не перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , якому належало на прав власності спірне майно.
Щодо вимоги про зобов`язання Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то суд зазначає про таке.
Таким чином, підстав для поновлення записів про право власності за ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» на зазначене домоволодіння на теперішній час не має.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно ст..139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн.
Керуючись ст. ст.243-245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства юстиції України про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.02.2018р. за №Д-2636, та доповнень до неї, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.03.2018 р. за №6782-33-18, оформлене наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2018р. № 676/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 червня 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова