Справа № 120/1922/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 липня 2020 р. Справа № 120/1922/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слюсар О.О.

представника позивача: адвоката Шевчука А.А.

представника відповідача: Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТЕКС"

до: Подільської митниці Державної митної служби України

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТЕКС" (далі - позивач, ТОВ "ПЛАНТЕКС") до Подільської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач, Подільська митниця), в якій позивач просить скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів за № UA 401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим що, 05.02.2020 року ТОВ «ПЛАНТЕКС» звернулося з митною декларацією № UA401020/2020/005710 до Подільської митниці з метою митного оформлення товару на території України, а саме кокосового субстрату пресованого в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин), митна вартість якого визначена за ціною договору (контракту) та становить - 4251,46 євро, а з урахуванням витрат на транспортування товару - 5 151,46 євро. У свою чергу, відповідачем після опрацювання такої декларації прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року, яким було збільшено митну вартість імпортованого товару до 6772,55 євро. З таким рішенням позивач не погоджується, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки митному органу було подано достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 МК України. Разом з тим, на переконання позивача, зміст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Відтак, позивач вважає, що таке рішення не відповідає вимогам законодавства України, порушує його законні права та інтереси, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою судом встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

26.05.2020 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначається, що позивачем було подано митну декларацію № UA 401020/2020/005710 з товаро-супровідними документами (зовнішньоекономічний договір (контракт) від 15.01.2020 року №20-0-003, рахунок - фактура (інвойс) від 27.01.2020 року № 20PLА0574 та копію митної декларації країни відправлення від 28.01.2020 року № 20NLK5XKF5AQMPWD51). У зв`язку із спрацюванням профілю ризику системи управління ризиками "105-2" декларанту на підставі ч.ч. 3,4 ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості товару, що імпортується було запропоновано надати додаткові документи задля підтвердження достовірності та точності визначення митної вартості товару. З часом, встановивши відсутність достатніх відомостей та документів, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним (шостим) методом згідно ст. 64 МК України. Як зазначає представник відповідача, підставою задля коригування митної вартості послугував факт наявності розбіжностей, а саме: вартість товару у валюті наведена у митній декларації країни відправлення: № 20NLK5XKF5AQMPWD51 від 28.01.2020 року та банківському платіжному документі № 2 від 21.01.2020 року, що підтверджує наявність попередньої оплати за товар, що декларується за даною митною декларацією відрізняється як між собою, так і від вартості товару у поданій електронній митній декларації. Крім того, було виявлено, що загальна вартість товару у валюті в рахунку фактурі № 20PLA0574 від 27.01.2020 року відрізняється від вартості товару, що випливає з розрахунку ціни товару на його фактичну кількість відповідно до цього ж рахунку-фактури. Таким чином, на думку відповідача, у митниці були усі законні підстави обґрунтовано сумніватись у правильності визначення митної вартості товару, що слугувало підставою для наступного коригування такої вартості.

30.06.2020 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, у якій останній наводячи аргументи, зазначені у позовній заяві, вказує на відсутність з боку ТОВ "ПЛАНТЕКС" тих невідповідностей, на які посилається відповідач та переконує суд в обґрунтованості своїх вимог.

Правом подання заперечення відповідач не скористався.

В подальшому, ухвалою суду від 07.07.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті на 22.07.2020 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.01.2020 року між ТОВ "ПЛАНТЕКС" (надалі - Покупець) та компанією Legro Potgrondbedrijf B.V. (Астен, Нідерланди, надалі - Постачальник), укладено зовнішньоекономічний контракт № 20-0-003.

Відповідно до п. 1.1. контракту Постачальник погоджується продати, а Покупець погоджується купити кокосовий та торфовий субстрат (суміш для вирощування рослин), (надалі - Товар). Загальна сума контракту складає 60 000,00 (шістдесят тисяч) євро (п. 1.2. контракту).

Згідно п. 1.3. контракту кількість та ціна за упаковку чи кубічний метр буде зазначена у рахунку. Пунктами 4.1, 5.1, 5.2 контракту передбачено, що товар повинен бути доставлений не пізніше 60 днів з моменту здійснення передоплати. Оплата здійснюється банківським переказом у євро, в сумі, відповідно до вартості Товару. Оплата має бути проведена до відвантаження товару Постачальником.

Так, судом встановлено, що відповідно до рахунку-фактури (інвойс) № 20PLA0574 від 27.01.2020 року, ціна за поставлений товар - кокосовий субстрат пресований в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин) 79,2 м3 в кількості 22176 кг становить 4251,70 євро, з розрахунку 53,68 євро за 1 м3 товару.

На виконання умов п. 5.2 Контракту, вартість вказаного товару була попередньо оплачена ТОВ «ПЛАНТЕКС» згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 2 від 21.01.2020 року на суму 4251,70 євро.

Окрім того, згідно митної декларації країни відправлення від 28.01.2020 року № 20NLK5XKF5AQMPWD51, митна вартість товару (кокосового субстрату пресованого в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах, 79,2м3) зазначена постачальником компанією Legro Potgrondbedrijf B.V. в сумі 4252,00 євро, що, як випливає із листа-роз`яснення останнього від 03.02.2020 року, пов`язано із автоматичним округленням відповідної суми програмним забезпеченням.

Після доставки даного товару та для його наступного митного оформлення на території України ТОВ «ПЛАНТЕКС» подано до Подільської митниці митну декларацію № UA 401020/2020/005710 від 04.02.2020, в якій вказало митну вартість товару в сумі 4251,46 євро, а з урахуванням витрат на його транспортування, загальна митна вартість була визначена в сумі 5151,46 євро (4251,46 + 900). При цьому, митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у відповідності до ст. 57 МК України.

Додатково, листом за підписом директора позивача від 03.02.2020 та наступним письмовим поясненням декларанта - ТОВ «Єдине вікно» від 04.02.2020, що адресовані Подільській митниці, надано роз`яснення стосовно розбіжностей у вартості товару між митною декларацією країни відправлення та банківським платіжним документом № 2 від 21.02.2020, а також різницею у вартості товару згідно рахунки-фактури (інвойс) № 20PLA0574 від 27.01.2020 року та вартості товару, що випливає із математичного розрахунку його ціни, які пов`язані із округленням суми програмним забезпеченням при розрахунку, в підтвердження чого надано лист компанії Legro Potgrondbedrijf B.V. від 03.02.2020, в якому остання просить вважати правильною загальну суму товару, яка зазначена в Інвойсі № 20PLA0574 від 27.01.2020 - 4251,47 євро.

Однак, за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації № UA 401020/2020/005710 та доданих документів, відповідачем прийнято рішення № UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного (шостого) метода відповідно до вимог статті 64 МК України. Згідно даного рішення, відповідачем було змінено митну вартість із заявленої в сумі 5154,46 євро (що включає в себе 900 євро витрати на транспортування) до 6772,55 євро, тобто митна вартість товару була збільшена на 1621,09 євро.

Також Подільською митницею було видано картку відмову у митному оформленні (випуску) товарів № UA 401020/2020/00005 від 05.02.2020 року з роз`ясненням можливості наступного митного оформлення товару з урахуванням рішення про коригування митної вартості товару UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року.

В подальшому, заявлений позивачем товар був розмитнений згідно митної декларації № UA 401020/2020/006258 від 05.02.2020.

Разом із тим, зі змісту оскаржуваного рішення № UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 вбачається, що підставою для коригування митної вартості товару є виявлені у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжності, а саме: вартість товару у валюті наведена у митній декларації країни відправлення: № 20NLK5XKF5AQMPWD51 від 28.01.2020 року та банківському платіжному документі № 2 від 21.01.2020 року, що підтверджує наявність попередньої оплати за товар, що декларується за даною митною декларацією відрізняється, як між собою, так і від вартості товару у поданій електронній митній декларації. Крім того, було виявлено, що загальна вартість товару у валюті в рахунку фактурі № 20PLA0574 від 27.01.2020 року відрізняється від вартості товару, що випливає з розрахунку ціни товару на його фактичну кількість відповідно до цього ж рахунку-фактури.

Визначаючи митну вартість товару за другорядним (резервним) методом відповідно до вимог статті 64 МК України, відповідач в якості джерела числового значення митної вартості узяв ЕМД від 19.02.2019 № UA401010/2019/013542, за якою випущений у вільний обіг ідентичний товар "кокосовий субстрат пресований в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин), 79,2 м3".

Позивач вважає, що відповідач не мав жодних підстав використовувати другорядні методи визначення митної вартості товару, позаяк надані ним документи в повному обсязі підтверджують правомірність визначення такої вартості за основним методом - за ціною договору. Наведені обставини та незгода з прийнятим рішенням митного органу, зумовили товариство звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до частини другої даної статті електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Питання щодо митної вартості товарів та методів її визначення врегульовані в розділі ІІІ Митного кодексу України.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні застосовуватися методи, закріплені положеннями пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.07.2020 року по справі № 815/2731/18 зазначив про те, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Тобто, аналіз такого правого регулювання дає підстави зробити висновок, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою для коригування митної вартості товару та винесення відповідачем оскаржуваного рішення № UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року є існування певних розбіжностей у вартості задекларованого товару у валюті (4251,46 євро), із вартістю цього товару яка визначена у митній декларації країни відправлення № 20NLK5XKF5AQMPWD51 від 28.01.2020 року (4252 євро), банківському платіжному документі № 2 від 21.01.2020 року (4251,70 євро), та рахунку фактурі (інвойсі) № 20PLA0574 від 27.01.2020 року (4251,70 євро).

Із досліджених документів суд з`ясував, що дійсно, вартість товару зазначена у митній декларації країни відправлення № 20NLK5XKF5AQMPWD51 від 28.01.2020 року складає 4252 євро, при цьому, згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 2 від 21.01.2020 року позивач оплатив вартість такого товару в сумі 4251,70 євро, що відповідає вартості визначеній в рахунку фактурі (інвойсі) № 20PLA0574 від 27.01.2020 року - 4251,70 євро. Тобто, різниця становить - 30 євроцентів.

При цьому, як пояснив представник позивача в судовому засіданні так і згідно пояснень декларанта наданих митному органі, вказана незначна розбіжність зумовлена звичайним округленням суми до цілого числа в автоматичному режимі програмним забезпеченням при розрахунку вартості товару постачальником до "4252" євро (без зазначення євроцентів).

Водночас, по факту поставленого товару - кокосового субстрату пресованого в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин), 79,2 м3, його вартість, що визначена в рахунку фактурі (інвойсі) № 20PLA0574 від 27.01.2020 року становить 4251,70 євро. Тобто, вартість 1м3 товару визначена як 53,68 євро. Відповідно, з проведеного математичного обрахунку слідує, що вартість товару мала становити 4251,46 євро (79,2 м3 х 53,68 євро).

Саме така дійсна вартість товару в сумі 4251,46 євро (без урахування транспортних витрат) і визначена ТОВ «ПЛАНТЕКС» у митній декларації UA 401020/2020/005710 від 04.02.2020 року.

Підтвердженням правомірності визначення такої суми слугує і лист постачальника - компанії Legro Potgrondbedrijf B.V. від 03.02.2020 року, який також був наданий митному органу, із якого слідує, що вказана в інвойсі № 20PLA0574 від 27.01.2020 року сума 4251,70 євро визначена ним помилково, і привальною слід вважати суму 4251,47 євро.

Отже, наведені вище обставини вказують на те, що розбіжність в наданих позивачем для митного оформлення товару документах в 30 євроцентів обумовлена особливостями процедурних дій щодо округлення відповідної суми вартості товару до цілого числа, яке було виконане третьою особою - Legro Potgrondbedrijf B. V, на діяльність, якого позивач не мав змоги впливати. При цьому така розбіжність по перше, є незначною, а по друге, не мала впливу на правильність визначення митної вартості товару.

Більше того, дані обставини чітко прослідковуються із поданих позивачем митному органу документів, а тому останній не був позбавлений можливості надати їм оцінку та перевірити і з`ясувати правомірність дій позивача при декларуванні товару.

При вирішенні цієї спірної ситуації суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у його постановах від 22.10.2019 року у справі № 140/231/19, від 16.07.2020 року у справі № 815/2731/18, згідно яких наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Відтак, наявність незначних розбіжностей у вартості товару у валюті наведеній у митній декларації країни відправлення: № 20NLK5XKF5AQMPWD51 від 28.01.2020 року та банківському платіжному документі № 2 від 21.01.2020 року, що підтверджує наявність попередньої оплати за товар не може свідчити про наступне неправильне визначення позивачем митної вартості товару у поданій митній декларації № UA 401020/2020/005710, оскільки така вартість відповідає дійсній вартості поставленого товару та підтверджується наявними у позивача документами.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

В даному випадку відповідачем не доведено, що наявність таких розбіжностей вплинуло чи могло вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а документи які були подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумніви у достовірності зазначеної в них інформації. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу.

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

З урахуваннями викладеного суд вважає, що жодних перешкод для визначення митної вартості товару за ціною договору, тобто застосування першого методу визначення вартості товару, у відповідача не було.

Щодо його посилання у оскаржуваному рішення як на підставу для визначення митної вартості за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України на ЕМД № UA401010/2019/013542 від 19.02.2019 року, то суд звертає увагу на таке.

Згідно ЕМД № UA401010/2019/013542 від 19.02.2019 року випущений у вільний обіг ідентичний товар "кокосовий субстрат пресований в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин), 79,2 м3". Вартість даного товару визначена в сумі 4199,98 євро.

В той же час, згідно поданої позивачем митної декларації № UA401020/2020/005710 від 04.02.2020 року, вартість ідентичного товару в ідентичних кількостях "кокосовий субстрат пресований в пластикових мішках "big-bales" на 22 палетах (суміш для вирощування рослин), 79,2 м3" визначена в сумі 4251,46 євро.

Тобто, вартість у валюті (євро) ідентичного товару, який придбавався іншим суб`єктом господарювання та розмитнювався згідно ЕМД № UA401010/2019/013542 від 19.02.2019 року фактично є меншою за вартість товару позивача за його ЕМД № UA401020/2020/005710 від 04.02.2020 року (4199,98 євро проти 4251,46 євро). Тому, в цьому випадку вести мову про будь-яке заниження митної вартості з боку позивача є безпідставним.

Суд враховує, що числове значення основи для нарахування митних платежів у двох згаданих вище митних деклараціях дійсно різниться між собою, однак причиною цьому є різний курс євро до гривні на дату складання митних декларацій (30,79 грн. за 1 євро станом на 19.02.2019 проти 27,75 грн. за 1 євро станом на 04.02.2020).

Тобто, визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом згідно ст. 64 МК України не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України. Застосовуючи шостий (резервний) метод визначення митної вартості митним органом порушено необхідний баланс між приватним інтересом особи з одного боку та інтересом держави з іншого. Дані обставини, на думку суду свідчать про те, що відповідач не дотримався порядку визначення митної вартості товару, передбаченого ст. 57 МК України, як наслідок ним було порушено принцип належного урядування відповідно до якого у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) від 20.10.2011 року).

Враховуючи вищевикладене, суд зважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA 401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року .

Отже, наявні підстави для задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду згідно платіжного доручення № 458 від 04.05.2020 року сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., який належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. В той же час будь-яких доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу останнім надано не було та про можливість їх наступного подання згідно ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України до закінчення судових дебатів стороною не заявлялося. Відтак, суд констатує відсутність документального підтвердження таких витрат з боку позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA401000/2020/000003/2 від 05.02.2020 року, яке прийняте відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТЕКС".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТЕКС" понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення згідно ч. 3 ст. 243 КАС України складене судом 30.07.20.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТЕКС" (7, адреса: Вінницька обл., Літинський район, с. Микулинці, вул. Малиновського, 23, 22353);

Відповідач: Подільська митниця Держмитслужби (, адреса: вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович