Справа № 640/14881/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Київ № 640/14881/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ

Клітченко Оксани Анатоліївни

про визнання протиправними дій та скасування постанов від 09.10.2019 та

від 21.10.2019 у виконавчому провадженні №60266950,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса №22219, виданого 20.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2019 ВП№60266950;

- скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2019 ВП№60266950.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що у червні 2020 року позивач звернулась до свого роботодавця із заявою про надання роз`яснень, щодо виплати їй заробітної плати у розмірі, що є меншим, ніж встановлений законом. Довідкою від 26 червня 2020 року №105.21/2-18/234/354/2020- 05/вих позивачу було повідомлено, що з жовтня 2019 року з її заробітної плати відраховується частина суми на виконання постанови ВП №60266950 від 21.10.2019, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною на підставі виконавчого напису нотаріуса №22219, виданого 20.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 48766,96 грн. Крім вказаної постанови, з заробітної плати позивача стягується і основна винагорода приватному виконавцю у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості. Вказано, що вказана заборгованість за виконавчим написом нотаріуса є спірною, так, як про неї позивач дізналася лише після отримання постанови відповідача, і нею вже вживаються заходи, щодо оскарження цього напису, а тому вважає дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, а прийняті постанови у межах виконавчого провадження №60266950 такими, що підлягають скасуванню.

Також позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов відповідачем порушено вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відкрито виконавче провадження не за місцем проживання боржника та поза межами виконавчого округу приватного виконаця Клітченко Оксани Анатоліївни.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/14881/20, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем 16.07.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Також зазначає, що оскільки до нього надійшов виконавчий документ у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, а тому у нього не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Відповідач вважає свої дії щодо винесення оскаржуваних постанов правомірними та законними з дотриманням норм чинного законодавства.

Разом з відзивом, відповідачем подано копії матеріалів виконавчого провадження №60266950.

В судовому засідання 16.07.2020, судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повивачем 27.07.2020 подано відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримано в повному обсязі та зазначено, що відповідач посилаючись на правомірність своїх дій щодо відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що майно, а саме грошові кошти позивача перебували на рахунку, відкритому в межах виконавчого округу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною 09.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60266950, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 20.09.2019 №22219, про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 48 766,96 гривень.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною 21.10.2019 винесено постанову ВП№60266950 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Не погоджуючись із зазначеними постановами приватного виконавця та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIIІ).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404 визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною третьою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VII (далі - Закон №1403-VII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються, зокрема, виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пункту 4 частини другої статті 23 Закону №1403-VII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

За змістом постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2019 ВП №60266950, вказана постанова прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною. Відтак, виконавчим округом приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни є місто Київ.

Водночас відповідно до частини першої статті 25 Закону №1403-VII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частини другої статті 25 Закону №1403-VII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В силу вимог частини другої статті 24 Закону №1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон України "Про виконавче провадження" визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому згідно з частини третьої статті 25 Закону №1403-VII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина шоста статті 25 Закону №1403-VII та абзац 2 частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, як видно зі змісту наведеної вище частини другої статті 24 Закону №1404-VIIІ, якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи та місцезнаходження боржника-юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису від 20.09.2019 №22219 вчиненого приватним Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною , боржник зареєстрований за адресою: 12522, Житомирська область, с. Козіївка.

Вказана адреса місця реєстрації боржника зазначена і в постанові про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: 12522, Житомирська область, Коростишівський район, с. Козіївка, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області 26.12.2000.

Тобто, на момент відкриття виконавчого провадження №60266950 боржник був зареєстрований у Житомирській області, що не відноситься до виконавчого округу відповідача.

Відповідач, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнарожний Банк», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4).

Слід зазначити, що за вищевказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП №60266950.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень статті 190 Цивільного кодексу України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 цього ж Кодексу).

Пунктами 3.1, 3.2 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.01.2001 (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття "картковий рахунок" було передбачено Постановою Національного банку України від 19.10.2005 "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" №137, яке втратило чинність на підставі Постанови Національного банку України №223 від 30.04.2010.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що "картковий рахунок" є майном в розумінні статті 190 Цивільного кодексу України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження "карткового рахунку" за місцем знаходження будь-якого банку.

У матеріалах справи міститься лист Акціонерного товариства «Перший Український Міжнарожний Банк» від 04.10.2019 №1_01, згідно якого позивач має картковий рахунок НОМЕР_2 від 05.01.2018. При цьому, аналіз вказаного документу не містить посилань, що на картковому рахунку НОМЕР_2 відкритому в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнарожний Банк», знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно до положення статті 24 Закону України "Про виконавче провадження". Крім цього, інші матеріали справи також не містять таких доказів.

Разом з тим суд звертає увагу, що стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному вище рахунку, а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це перевірено не було.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на Постанову Верховного Суду №905/3542/15 від 10.09.2018, скільки вказана постанова прийнята щодо господарських правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на постанови Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 905/584/19 та від 19.08.2019 у справі №922/1293/15, адже Касаційний господарський суд, надаючи правову оцінку, виходив з того, що боржником у виконавчому провадженні була юридична особа, а не фізична. Крім того, правовідносини, яким надавав оцінку Касаційний господарський суд під час розгляду господарської справи, не є аналогічними правовідносинам, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства у даній справі.

З системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, враховуючи, що на дату відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не мав відомостей про наявність майна боржника у виконавчому окрузі міста Києва, наявність такого майна також не встановлена і судом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, у зв`язку з чим постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2019 ВП№60266950 є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, прийнята відповідачем постанова від 21.10.2019 ВП№60266950 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є наслідком прийняття відповідачем саме постанови про відкриття виконавчого провадження, тому також підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни щодо винесення постанови від 09.10.2019 про відкриття виконавчого провадження №60266950, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни від 20.09.2019 №22219, про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 48 766,96 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2019 ВП№60266950.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2019 ВП№60266950.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.