Справа № 440/3618/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3618/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:
- скасування як незаконного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №699 від 03 червня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком як дружині особи, яка мала право на пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 19 листопада 2019 року дострокової пенсії за віком як вдові померлого інваліда І групи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с.1-3/.
Позов обґрунтований тим, що чоловік позивача, ОСОБА_2 , у період з 01 червня 1986 року по 16 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого отримав захворювання, і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 28 травня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком у зв`язку з втратою годувальника на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружині померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Рішенням Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №699 від 03 червня 2020 року їй відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з втратою годувальника згідно статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю правових підстав та згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що померлий ОСОБА_2 виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у статусі військовозобов`язаного, а не військовослужбовця. Вказане рішення позивач вважає незаконним, оскільки її померлий чоловік як військовозобов`язаний був призваний на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому має статус військовослужбовця відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 56-57/ зазначив, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на те, що за цією нормою право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини померлих військовослужбовців, натомість зі змісту наданих позивачем документів встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 01 червня 1986 року по 16 червня 1986 року як військовозобов`язаний, який призваний на військові збори, і не являвся у вказаний період військовослужбовцем. Крім того, позивач не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не є особою з інвалідністю, а отже не належить до осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, що мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 24 вересня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Тарасівською сільською радою Хорольського району Полтавської області 24 вересня 1983 року /а.с. 4-5/.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 1992 року №996 /а.с.46/, довідки Хорольсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату Полтавської області №172 від 22 травня 2009 року /а.с.44/ та архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/2342 від 05 лютого 2019 року /а.с. 14/ ОСОБА_2 у період з 01 червня 1986 року по 16 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 31 серпня 2011 року /а.с.45/ ОСОБА_2 був інвалідом 2 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, а згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Полтавською обласною державною адміністрацією 23 травня 2019 року /а.с. 45/, ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1).
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №138 від 27 січня 2011 року /а.с. 10/ захворювання старшого солдата у відставці ОСОБА_2 , так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
ОСОБА_2 встановлено вперше другу групу інвалідності з 18 липня 2011 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ серії 7-66ТЕ №0175450 від 23 серпня 2011 року /а.с.11-12/
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2019 року /а.с.9/ ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області складено відповідний актовий запис №43.
Згідно з витягом із протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №19 від 14 січня 2020 року /а.с. 13/ захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області №02-24/181 від 11 лютого 2020 року /а.с. 8/ ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 має статус дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих) категорії 1А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_6 , виданим Полтавською обласною державною адміністрацією 05 лютого 2020 року /а.с. 7/.
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни (інваліда війни 2 групи), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 , виданим Управлінням соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації 22 січня 2020 року /а.с. 6/.
28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії як дружині померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с.31/. До вказаної заяви додала, зокрема, копії: свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24 вересня 1983 року; посвідчень № НОМЕР_6 , виданого Полтавською обласною державною адміністрацією 05 лютого 2020 року, та серії НОМЕР_7 , виданого Управлінням соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації 22 січня 2020 року; трудових книжок серії НОМЕР_8 та серії НОМЕР_9 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2019 року; витягів із протоколів засідань ВЛК №138 від 27 січня 2011 року та №19 від 14 січня 2020 року; довідок №№02-24/555, 02-24/556 від 14 травня 2020 року /а.с. 32-43/.
Рішенням Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №699 від 03 червня 2020 року /а.с.16, 29/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з втратою годувальника згідно статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" через відсутність правових підстав та згідно пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через те, що померлий ОСОБА_2 не був кадровим військовослужбовцем, а працював в організації і приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний.
Вказане рішення обґрунтоване тим, що аналіз наданих документів показав, що ОСОБА_2 (учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії) був призваний на військові збори, перебуваючи у трудових відносинах з СГ товариством "Тарасівське" з 04 листопада 1980 року по 05 січня 2010 року, та приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 червня 1986 року по 16 червня 1986 року. На даний час ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не є особою з інвалідністю, а тому не належить до категорії осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Не погодившись з рішенням відповідача №699 від 03 червня 2020 року щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі Закон № 1058-IV ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)/.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Зі змісту наведеної норми слідує, що право на призначення дострокової пенсії за віком має дружина, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - після досягнення нею - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року /далі Закон № 796-XII/.
Згідно зі статтею 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Примітка вказаної статті визначає, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №257/1063/17, від 31 липня 2018 року у справі № 636/2287/17 та від 11 вересня 2018 року у справі № 211/121/17-а(2-а/211/57/17), можливість отримання права на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Положення наведених норм та правовий висновок Верховного Суду дають підстави стверджувати, що право на призначення дострокової пенсії за віком має у тому числі і дружина померлої військовозобов`язаної особи, яка належить до категорії військовослужбовців.
У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР "Про загальний військовий обов`язок " від 12 липня 1967 року.
Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними.
За правилами статей 7-9 цього ж Закону військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.
Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни встановлює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 вказаного Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За приписом частини першої статті 16 Закону України "Про Збройні Сили України" №1934-XII від 06 грудня 1991 року держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей /підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону/.
Проаналізувавши вказані норми, Верховний Суд України у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 211/121/17-а (2-а/211/57/17) дійшов висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Паспортом громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_10 , виданим Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 17 квітня 1998 року; трудовими книжками позивача НОМЕР_8 та серії НОМЕР_9 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24 вересня 1983 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 21 листопада 2019 року підтверджується, а відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_2 , який приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 , не взяла повторний шлюб, а також звернулася із заявою про призначення пенсії від 28 травня 2020 року у віці 54 повних років, а тому досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та має страховий стаж не менше 20 років.
Отже, ОСОБА_1 має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, керуючись частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №699 від 03 червня 2020 року.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, встановленого пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то вона має право на призначення пенсії з дня її звернення до територіального органу пенсійного фонду, тобто з 28 травня 2020 року.
Враховуючи вищевикладений висновок суду про наявність у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відсутні підстави для призначення позивачу пенсії з дня смерті ОСОБА_2 19 листопада 2019 року відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 зазначеного Закону, оскільки така пенсія не є пенсією у зв`язку з втратою годувальника в розумінні статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З огляду на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28 травня 2020 року.
Отже, позов належить задовольнити частково.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову та факт сплати позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 840,40 грн згідно квитанції №0.0..1 від 06 липня 2020 року, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 420,20 грн.
Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №699 від 03 червня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28 травня 2020 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420,20 грн (чотириста двадцять гривень двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк