Справа № 522/2032/20
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2032/20
Провадження № 2-а/522/221/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

За участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.02.2020 року звернувся до суду із позовом до Головного управління ДМС в Одеській області, за яким просив:

- Визнати протиправним та скасувати ПОСТАНОВУ ПН МОД 000996 від 02.11.2019 року про стягнення штрафних санкцій ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн.;

- поновити ОСОБА_1 строк для оскарження ПОСТАНОВИ ПН МОД000996 від 02.11.2019 року про стягнення штрафних санкцій ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн. у зв`язку з ненаданням перекладача під час винесення вказаного рішення.

В обґрунтування позову посилались на те, що 20 листопада 2019 року, під час судового засідання в Приморському районному суді м. Одеси, належний перекладач здійснював переклад певних документів та переклав ОСОБА_1 на його рідну мову РІШЕННЯ №100 від 01.11.2019 року, про примусове повернення в країну походження та зобов`язання його покинути територію України в 10-денний термін, а також зачитано та роз`яснено постанову ПН МОД 000996 від 02.11.2019 року. Після оголошення йому на рідній мові зміст цієї постанови ОСОБА_1 відразу заявив суду, що повністю не згодний із цією постановою та обов`язково негайно буде її оскаржувати, та повідомив суд через перекладача що раніше не міг оскаржити вказане рішення так як під час його складення в нього не було перекладача, а українською та російською мовами він взагалі не володіє, а також на руки йому не видали копію цієї постанови. Також у змісті зазначеної постанови не йдеться мова про будь яке порушення ним встановлених Законом норм, з яким його належним чином ознайомлено, а також під час складання не було ознайомлено з іншими документами які на його думку мають суттєве значення; у змісті постанови яку йому було переведено на засіданні суду, немає обґрунтування її складення, головним спеціалістом Бровкіною Валерією Вячеславівною. Додатково посилався на те, що під час розгляду його справи не був дотриманий принцип безсторонності, оскільки його було позбавлено належного перекладача та права заявляти відводи. При проведенні співбесіди Позивача не було ознайомлено зі вимогами законів, що не давало можливості йому скористатись своїм правом надавати пояснення та заперечення. За викладених обставин, вважає, що оскаржувана постанова має бути визнана протиправною та скасована.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року відкрити провадження у адміністративній справі та призначено до судового розгляду.

Розгляд справи 06.03.2020 року через неявку сторін був відкладений на 17.03.2020 року.

До суду 13.03.2020 року надійшов відзив на позов від представника ГУДМС України в Одеській області, у якому просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі, обґрунтований тим, що в результаті перевірки від 01.11.2019 року, проведеної співробітниками Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, було встановлено, що громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів на право проживання в Україні. Уповноваженою посадовою особою ГУ ДМС України в Одеській області був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, який особисто підписав зазначений протокол та отримав його копію, що підтверджується його підписами на другому аркуші протоколу. У подальшому, 01.11.2019 року, ГУ ДМС України в Одеській області було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення відносно позивача, який особисто її підписав та отримав її копію. Вказану постанову було підписано уповноваженою особою - заступником начальника Приморського РВ ГУДМС України в Одеській області Калашніковою Т.Б.. Отже, вважає, що оскаржувана постанова була прийнята у відповідності та згідно вимог чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин, що мають значення. Також разом з відзивом на позов надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з впровадженням режиму карантину від 16.03.2020 року.

У судове засідання 17.03.2020 року з`явився представник позивача Грицюк О.О. У результаті засідання було вирішено відкласти розгляд справи на 28.05.2020 року.

У судове засідання 28.05.2020 року та 24.07.2020 року сторони не з`явились, про час та місце проведення були повідомлені належним чином. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 01.11.2019 року співробітниками Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області було виявлено особу яка назвалась громадянином Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Того ж дня, 01.11.2019 року, за порушення ч.1 ст. 203 КУпАП, що виразилось у порушенні правил перебування іноземців в України, а саме ухилився від виїду з території України після закінчення терміну перебування, стосовно позивача працівниками міграційної служби було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №000993. Із вказаним протоколом позивач був ознайомлений та отримав його, про що свідчить підпис позивача у протоколі.

У подальшому 02.11.2019 року заступником начальника Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області Калашніковою Т.Б. за розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД №000996, згідно якої позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу на суму 1700 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Зазначав, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Також суд вбачає, що 01.11.2019р. Приморським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області прийнято рішення за №100 про примусове повернення в країну походження іноземця громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.11.2019р. без заборони в`їзду.

Окрім того, на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала адміністративна справа №522/19687/19 за позовом ГУДМС в Одеській області до гр.. Сирії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видоворення за межі території України та рішенням суду від 20 листопада 2019р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказане рішення суду 1ї інстанції залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 року.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок в`їзду.

У силу п.18 ч.1 ст. 1 зазначеного Закону документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Пунктом 15 статті 4 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251.

Відповідно до п.10 Порядку посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу Державної міграційної служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

За змістом статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №3773-VI), іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень,передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно положень статті 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.2013 №825, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1654/24186 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція), передбачає, що:

"…1.3. Особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування.

…2.1. Уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважені посадові особи складають протокол при виявленні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

…2.3. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП , про що робиться відмітка у протоколі.

…3.1. Розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до статті 222-2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов`язки.

Отже, з огляду на викладене, суд вбачає, що оскаржувана постанова була складена заступником начальника ГУДМС України в Одеській області Калашніковою Т.Б., тобто належною уповноваженою особою.

Таким чином, суд не приймає до уваги підстави позову ОСОБА_1 у частині того, що відповідач не був уповноважений складати оскаржувану постанову відносно позивача, тому з цих підстав суд відмовляє.

За змістом ст.ст. 9, 33 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадянином Сирії та українська мова йому не зрозуміла.

Згідно п. 2.6. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28 серпня 2013 року, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Однак, перекладача залучено не було до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення для забезпечення перекладу для позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладене не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. Суд вбачає, що пояснення ОСОБА_1 01.11.2019 року, протокол від 01.11.2019 року та постанова від 02.11.2019 року були викладені на українській мові. Між тим, доказів щодо залучення перекладача при отриманні пояснень від правопорушника міграційною службою не надано.

Отже, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ГУДМС в Одеській області позбавило можливості позивача внаслідок не володіння українською мовою розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо вирішення його питання правомірності перебування на території України.

Однак вказані обставини наряду з іншими не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, проте порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для надіслання справи на новий розгляд до ГУДМС в Одеській області.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України у разі задоволення адміністративного позову, За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог громадянина ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, а саме суд вбачає, що не підлягають задоволенні вимоги позивача у частині визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки така вимога не відповідає положенням ст. 286 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати спосіб захисту прав позивача регламентованим пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України шляхом скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення від 02.11.2019 року №ПН МОД 000996 та направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ГУДМС в Одеській області, що у відповідності до частини другої статті 9 КАС України зумовлює необхідність вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов частково у зазначений спосіб.

При цьому суд вважає за можливе поновити позивачу строк на оскарження постанови, оскільки вважає, що відсутність перекладача позбавила іноземця зрозуміти зміст оскаржуваної постанови, а отже і своєчасно звернутись до суду з дійсним позовом.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України "Про правовий статусі іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 9, 203, 222-2, 245, 246, 251, 254, 268, 274, 278, 280 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28 серпня 2013 року, ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, задовольнити частково.

Поновити строк ОСОБА_1 на пред`явлення позов про оскарження постанови.

Постанову серії ПН МОД000996 від 02.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, - скасувати.

У решті позовних вимог відмовити.

Питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, за викладеними фактами вирішити Головним управлінням ДМС в Одеській області при новому розгляді.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 28.07.2020 року.

Суддя Л.В. Домусчі