Справа № 563/583/20
Суддя: Опришко П. З.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 563/583/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2020 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Мороз Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 725196 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 19.06.2020 року інспектором взводу роти № 4 батальону УПП в Рівненській області, молодшим лейтенантом поліції Жуком Миколою Васильовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки транспортним засобом не керував, а керувала його дружина. Зазначає, що відповідальність за ст.ст. 121, 126 КУпАП за порушення водієм правил користування транспортним засобом, ременями безпеки настає лише при умові керування в той момент транспортним засобом. Оскаржену постанову вважає необґрунтованою та незаконною.

Представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач отримав оскаржувану постанову 27.06.2020 року, що підтверджується витягом із сайту поштових відправлень.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. На виконання ухвали 10 липня 2020 року суду надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду з особливостями, визначеними ст.268, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

23 липня 2020 року судовий розгляд справи не відбувся, у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для отримання судом та позивачем відзиву на позовну заяву.

23 липня 2020 року судом отримано від відповідача - відзив на адміністративний позов та диск з відеозаписом події від 19.06.2020 року.

У відзиві проти позову представник відповідача просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що обставини, на які посилається позивач у справі, є надуманими, не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом. Відеозаписом підтверджується, що позивач керував транспортним засобом марки Peogeot Boxer, номерний знак НОМЕР_1 , та після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини та жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Жодних клопотань під час розгляду справи від позивача не надходило, а розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст.279 КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Зміст оскаржуваної постанови в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Просила скасувати оскаржувану постанову як незаконну.

Позивач в судовому засіданні дав пояснення, що 19.06.2020 року близько девятої години вечора разом з дружиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поверталися зі ставу. В селі Сапожи до його автомобіля під`їхали працівники поліції та вимагали надати документи на автомобіль. Проте, працівникам поліції документів ним не надано було, оскільки керування транспортним засобом здійснювала його дружина ОСОБА_2 , яка відійшла в магазин за хлібом. Він перебував на передньому пасажирському сидінні, а його товариш ОСОБА_3 на пасажирському позаду нього. Вказав, що працівниками поліції в той день, щодо нього було складено протокол по ст.130 КУпАП. Щодо постанови про притягнення його до відповідальності за ст.ст. 121, 126 КУпАП, то йому стало відомо про існування її лише 27.06.2020 року, коли отримав її по пошті. Просив скасувати дану постанову з тих підстав, що не здійснював керування транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 надала покази, що являється дружиною позивача ОСОБА_1 та 19.06.2020 року близько девятої години вечора з чоловіком та ОСОБА_3 на автомобілі Peogeot Boxer, під її керуванням, поверталися зі ставу. В селі ОСОБА_4 вона вийшла з автомобіля в магазин за хлібом, проте коли повернулася назад, то помітила як працівники поліції складають щодо її чоловіка протокол про адміністративне правопорушення. Вказала, що ключі від автомобіля залишила в замку запалення на той випадок, якщо буде необхідність відїхати.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дав покази про те, що з дитинства перебуває в дружній стосунках з позивачем ОСОБА_1 19.06.2020 року близько девятої години вечора разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повертались зі ставу до дому на автомобілі Peogeot Boxer. В селі Сапожин дружина позивача, яка здійснювала керування транспортним засобом, вийшла з автомобіля до магазину за хлібом. В той час до них під`їхали працівники поліції та почали складати щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення. Вказав, що позивач виходив до працівників поліції з лівої сторони через двері водія, оскільки замок пасажирських дверей був в поламаному стані, у з`язку з чим працівники поліції вавами, що позивач керував транспортним засобом.

Покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд до уваги не бере, оскільки дані особи є відповідно дружиною та близьким другом позивача та опосередковано зацікавлені у вирішенні спору на користь позивача.

Заслухавши думку позивача, представника позивача та покази свідків, з`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, розглянувши заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 19 червня 2020 року інспектором взводу роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області, молодшим лейтенантом поліції Жуком М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 725196, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 та ч.2 ст.36 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Дану постанову 22.06.2020 року надіслано позивачу рекомендованим листом, яку отримано позивачем 27.06.2020 року, що підтверджується витягом із сайту поштових відправлень.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 19 червня 2020 року о 21 год. 10 хв. по вул.Шкільна 1, в с.Сапожин, Корецького району, Рівненської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Peogeot Boxer, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним ременем пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив пункти 2.3 «в» та 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, в постанові зазначено, що відеофіксація події проводилась на реєстратор інспектора серія ВК 00027.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.2.3 «в» ПДР для забезпечення безпеки доружнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР водій транспортного засобу на вимогу поліцейського повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

З відтвореного судом відеозапису з боді-камери ВК 0027 з місця вчинення правопорушення встановлено, що позивач ОСОБА_1 19 червня 2020 року о 21 год. 10 хв. по вул.Шкільна 1, в с.Сапожин, Корецького району здійснював керування транспортним засобом марки Peogeot Boxer, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Суд не бере до уваги пояснення позивача, що під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу Peogeot Boxer, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , він не здійснював керування ним, а лише випадково наступив на педаль гальм та виходив із передніх водійських дверей, оскільки замок пасажирських дверей був в поламаному стані, оскільки розцінює їх, як спосіб уникнути від адміністративної відповідальності. Більше того, безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу на запитання працівника поліції хто саме керував транспортним засобом позивач зазначає, що якийсь третій невідомий йому чоловік.

Таким чином, твердження позивача про те, що автомобілем керувала його дружина , а не він, спростовуються дослідженими судом доказами.

Крім цього, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що позивач ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовляється надати для огляду посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За правилами п.2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Відтак, доводи позивача не грунтуються на вимогах законодавчих актів.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою ст.283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Застосовуючи оскаржуваною постановою до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу, інспектор виходив з того, що ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Встановлені відповідачем обставини свідчать про порушення позивачем п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з місця події.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення передбаченого п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис реєстратора з боді камери ВК 0027 не містить жодних відомостей щодо факту керування позивачем транспортного засобу з не пристебнутим ременем безпеки.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортного засобу з не пристебнутим ременем безпеки.

Таким чином, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. В той же час, стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність в діяннях позивача складу правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КАС України.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно постанови, винесеної молодшим лейтенантом поліції Жуком М.В., серії ДПО18 № 725196, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ПДР України.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що при винесенні постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор взводу № 4 батальйону УПП в Рівненській області Жук М.В., як посадова особа, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому в цій частині рішення суб`єкта владних повноважень необхідно залишити без змін. Натомість правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, не підтверджена жодними доказами. А тому, в цій частині рішення суб`єкта владних повноважень необхідно скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 90, 244-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора взводу роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Жука М. В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 725196 від 19.06.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В частині позовних вимог про скасування постанови серії ДПО 18 № 725196 від 19.06.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 126 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого адміністративного апеляційного суду або через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.