Справа № 200/6419/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

31 липня 2020 р. Справа №200/6419/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В., ознайомившись з позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1)

до Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1)

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/000093/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/00118

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/000093/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/00118.

Ухвалою від 13 липня 2020 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 16185 грн. 51 коп.

28 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 13 липня 2020 року, чим усунув її недоліки.

Щодо розміру судового збору позивач зазначив наступне.

Постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року № 1.380.2019.001962 зазначене питання було всебічно розглянуте. Так, у зазначеній постанові зазначено, що оскільки безпосереднім наслідком винесення рішення про коригування митної вартості є зміна складу майна позивача, вимоги про скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, є майновими. При цьому, Верховним Судом було зазначено, що при визначенні ціни позову у справах щодо оскарження рішень про коригування митної вартості товарів, слід враховувати наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Стаття 50 МК України визначає цілі використання відомостей про митну вартість товарів, а саме для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Одним із обов`язків декларанта у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, є сплата митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу (підпункт 4 частини першої статті 266 МК України).

Пунктом 1 частини першої статті 279 МК України встановлено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є, зокрема для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (частина перша пункту 190.1 статті 190 МК України).

З аналізу наведених правових норм слідує, що митна вартість товару для декларанта є базою оподаткування податком на додану вартість та митними платежами. При цьому на митні органи, з метою виконання та досягнення митних цілей, покладено функціональні обов`язки з контролю за правильністю визначення платником митної вартості товарів. Якщо за наслідками такого контролю встановлено, що митна вартість визначена не правильно, орган доходів і зборів приймає рішення про коригування митної вартості, внаслідок прийняття якого пропорційно змінюється і розмір належних до сплати митних платежів та податку на додану вартість.

Таким чином, сама по собі визначена у рішенні контролюючого органу митна вартість товару безпосередньо не впливає на майновий стан декларанта. Майновий інтерес для нього складає той розмір митних платежів та інших податків, який він мас доплатити порівняно з розміром таких платежів, визначених на підставі заявленої ним митної вартості товарів при декларуванні. Обсяг грошового (вартісного) виразу зміни складу майна позивача у цих спорах співпадає з сумою різниці митних платежів та інших податків, яку він має доплатити.

За наведеного вище, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає сформулювала чіткий та однозначний правовий висновок, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674 є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Водночас Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від інших правових позицій з цього питання викладених у інших постановах Верховного Суду.

Крім того, стосовно наявності у даних правовідносинах двох вимог: майнової вимоги (визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/000093/2) та немайнової вимоги (про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/00118) вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Враховуючи те, що наслідком прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів є прийняття картки відмови у прийнятті митної декларації, вимого щодо скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації є однією вимогою майнового характеру, оскільки вони є похідними.

Зазначена позиція підтверджується судової практикою Верховного Суду, а саме в постанові від 10 квітня 2020 року по справі 520/1634/19 Верховний Суд висловив наступну правову позицію. «Вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.»

У зв`язку з наведеним, митними платежами у спірних правовідносинах є:

- мито у розмірі 2 % відсотків, яке обраховуються від митної вартості товарів.

- податок на додану вартість у розмір 20 %, який обраховується від митної вартості товарів з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (частина перша пункту 190.1 статті 190 МК України).

В спірних правовідносинах декларантом Позивача була визначена сума митної вартості товару, яка становила 429809,40 євро, що по курсу 26,503106 грн./евро становило 11391284,09 грн. Водночас митним органом була визначена митна вартість товару за шостим - резервним методом виходячи з вартості за одиницю товару 38,6380 євро, що загалом становило 507703.32 євро (13140 кг х 38,6380 євро = 507703.32 євро) і по курсу 26,503106 грн./євро дорівнювало 13455714,90 грн. Таким чином, різниця митної вартості у спірних правовідносинах склала 76352,64 євро (507703.32 євро - 429809,40 євро = 77893,92 євро), при цьому звертаю увагу суду, що зазначена сума є саме різницею митної вартості товару, що не є тотожною розміру митних платежів.

Отже, як вважає позивач, враховуючи безпідставне та незаконне визначення відповідачем митної вартості імпортованого позивачем товару шляхом видачі рішення про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000093/2 від 4 грудня 2019 року, позивач був змушений здійснити митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною відповідачем, шляхом подання нової декларації.

Розмір сплачених позивачем сум обов`язкових платежів на підставі нової митної декларації був більшим на 462432,51 грн. (41288,62 грн. мито + 421143,89 грн. ПДВ). ніж якби позивач сплачував ці суми на підставі митної вартості Товару, встановленої за основним методом визначення митної вартості товарів, що підтверджується аркушем коригування № 700050/2019/007470 від 4 грудня 2019 року.

Так, Відповідач в аркуші корегуванні № 700050/2019/007470 від 4 грудня 2019 року визначив:

- новий розмір мита у сумі 269114,30 грн. (13455714,90 - збільшена митна вартість товару х 2%), відповідна різниця мита, що була додатково сплачена Позивачем склала 41288,62 грн. (269114,30 - 227825,68 грн. (11391284,09 грн. (заявлена позивачем митна вартість х 2%));

- новий розмір ПДВ у сумі 2744965,84 грн. ( 13724829,20 збільшена митна вартість товару, що включає мито у розмірі 2% х 20%), відповідна різниця ПДВ, що була додатково сплачена позивачем склала 421143,89 грн. (2744965,84 - 2323821,95 грн. (11619109,77 грн. (11391284,09грн. заявлена митна вартість + 227825,68 грн. мито від заявленої митної вартості) х 20%).

Враховуючи вищевикладене, саме сума 462432,51 грн., яка складає різницю митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваному рішенні, є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір.

Відповідно розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/000093/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 грудня 2019 року № UА700050/2019/00118, яка фактично містить одну вимогу майнового характеру, складав 6936,49 грн. (462432,51 грн. х 1,5%) та був сплачений позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд виходив наступного.

Нормами частини 1 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Відповідно до положень частини другої зазначеної статті спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з вимогами статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог статті 260 КАС України, суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами частини 1 статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням вищевикладеного, складу сторін та предмету доказування, суд доходить висновку, що зазначена справа є незначної складності та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/6419/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за правилами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно правил статті 19 КАС України (предметна юрисдикція) та статей 25-27 КАС України (територіальна юрисдикція), справа підлягає розгляду Донецьким окружним адміністративним судом.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України, подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та у строк, установлений законом. Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 19, 25-27, 133, 162-163, 168, 171, 243, 248, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1) до Азовської митниці Держмитслужби (, 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 1) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/000093/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 грудня 2019 року № UA700050/2019/00118.

2. Відкрити провадження в адміністративній справі № 200/6419/20-а.

3. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

4. Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу даної ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими статтею 162 КАС України, або заяви про визнання позову.

5. У разі подання відзиву на позов до нього необхідно додати докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

6. Відзив або заява про визнання позову мають бути подані відповідачем до суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 1.

7. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

8. Запропонувати третій особі по справі у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі надати пояснення по справі.

9. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до вимог статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

10. Копію даної ухвали направити сторонам. Відповідачу направити також копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

11. Попередити сторін про те, що згідно частини першої статті 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

12. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.dn.court.gov.ua/sud0570.

13. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

14. Адміністративна справа розглядатиметься суддею Смагар Світланою Володимирівною одноособово.

Суддя С.В. Смагар