Справа № 340/1179/20
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Кропивницький Справа №340/1179/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подано позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення з 01 серпня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з моменту її припинення, тобто з 01 серпня 2016 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії та сплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії що виникла з 01 серпня 2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в Акціонерному товаристві «Ощадбанк».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач у зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у 2014 році переїхала до міста Кропивницький, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа та з серпня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області і отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Проте, з серпня 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області припинило виплату пенсії позивачу. Представник позивача вказує про те, що дана справа є типовою, оскільки відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18. Стосовно строку звернення до суду представник позивача, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 24.04.2018 р. у справі №646/6250/17, вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується з позовними вимогами (а.с.46-47). Відповідач зазначає, що згідно з витягом з протоколу №9 від 20.07.2016 р. засідання районної комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій населенню, надання пільг особам, які мають на це право, та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, позивачу призупинена виплата пенсії з 01.08.2016 р. На даний час ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати пенсії до Кропивницького відділу обслуговування громадян, як це передбачено законодавчими нормами, не зверталася. Стосовно вимог позивача на здійснення перерахунку пенсії та сплати заборгованості з виплати пенсії, що виникла з 1 серпня 2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідач вказує, що дане питання регулюється нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», при цьому обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Відповідач вважає, що головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України та правомірно припинило виплату пенсії.

Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначено, що виплата пенсії позивачу припинена у зв`язку з проведенням верифікаці внутрішньо переміщених осіб до з`ясування місця фактичного перебування/проживання та підтвердження довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи, однак підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Представник позивача наголошує на тому, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою Законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем. Строк дії довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи необмежений, нарахування і виплата пенсії особі, яка вимушено залежить від певних обставин, не може бути залежними від дії цієї довідки, оскільки право на пенсію гарантовано Конституцією України та є єдиним засобом до існування пенсіонера. Наявність у пенсіонера статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера, на відміну від інших громадян України, здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав. Представник позивача з посиланням на ч.2 ст.46 Закону №1058 вважає, що оскільки позивач був позбавлений можливості отримувати пенсію саме у зв`язку з протиправним припиненням виплати пенсії відповідачем, а тому відповідач має виплатити позивачу пенсію з часу її припинення, а саме: з 1 серпня 2016 року, з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів. Представник позивача вказує, що компенсація за порушення строків виплати доходу зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер, у зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування: добровільно чи на виконання судового рішення (а.с.106-111).

З огляду на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2019 р. у справі №640/1374/19 (провадження №К/9910/16734, №К/9901/19224, №К/9901/19231/19) відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не може бути перешкодою для роботи її підсистеми «Електронний суд» та відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі.

Окрім того, Радою суддів України у листі від 16.03.2020 р. №9рс-186/20 рекомендовано громадянам та іншим особам всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати до суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку.

Таким чином, судом прийнято до розгляду процесуальні документи подані представником позивача через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.42-43). Також ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

06.05.2020 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.64).

Представником позивача подано заяву про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 120,00 грн. (а.с.65-68).

Відповідачем подано відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у якому зазначено, що згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації в адміністративних справах підлягають не будь-які витрати на правову допомогу, а лише ті, які стосуються надання такої допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Крім того, на думку відповідача, в матеріалах справи відсутнє належне обґрунтування та докази витраченого часу на правову допомогу, не доведено факт відповідності заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу законодавчо встановленому граничному розміру цих витрат, тому правові підстави для задоволення даної вимоги позивача - відсутні (а.с.117-118).

Представником позивача подано заперечення на відзив відповідача у яких зазначено, що позивач вважає твердження відповідача, наведені у відзиві на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу - помилковим, оскільки на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у цій справі позивачем надано заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу з детальним описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо. Надані послуги є наданням професійної правничої допомоги у справі в розумінні КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, що пов`язана зі збором необхідних для звернення до суду у цій справі доказів, наданням необхідних консультацій, підготовкою та поданням заяв по суті справи, а також заяв з процесуальних питань. До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем додані наступні належні та достатні докази понесення цих витрат. Представник позивача вважає, що при розгляді заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно врахувати значення цієї справи для позивача та важливість наслідків задоволення позову у цій справі, а саме: поновлення пенсійних виплат (які за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера), що були припинені з вини суб`єкта владних повноважень, його протиправним рішенням. Саме тому позивач був змушений звертатися за правовою допомогою до суду з метою захисту та відновлення порушених прав (а.с.120-124).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 14.08.2014 р. є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 16.10.2014 р. № про взяття на облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.18) і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як особа, яка отримує пенсію за віком (а.с.29-31).

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №175239 від 10.08.2016 р. ОСОБА_1 відповідно до витягу з протоколу №9 від 20.07.2016 р. засідання виконавчого комітету Ленінської районної ради у місті Кіровограді з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, житлових субсидій та пільг, припинено виплату пенсії з 01.08.2016 р. (а.с.27, 28).

Листом від 11.03.2020 р. №1100-0303-8/4387 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало представнику позивача інформацію про розмір виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 р. по 31.07.2016 р., оскільки пенсіонерка із заявою про поновлення виплати пенсії до Кропивницького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) не зверталася (а.с.25-26).

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VII.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, виплата пенсії особі припиняється виключно на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду з підстав визначених у ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чи з інших підстав, передбачених законом.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав, визначених ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для припинення пенсії ОСОБА_1 , а також не надано рішення про припинення виплати.

Судом встановлено, що припиняючи позивачу виплату пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області керувалося постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 р. №365.

Механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визначений Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365 (далі за текстом - Порядок призначення).

Натомість механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визначений Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365 (далі за текстом - Порядок контролю).

Згідно з п.5 Порядку призначення, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

З огляду на пп.2 п.12 Порядку контролю, соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Пунктом 14 Порядку контролю, визначено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ «Державний ощадний банк України» або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п.15 Порядку контролю, поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Згідно з п.16 Порядку контролю, у разі прийняття позитивного рішення комісією згідно з пунктом 15 цього Порядку соціальні виплати поновлюються через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат. Комісія може прийняти рішення про поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі з місяця припинення таких виплат у разі, коли така особа перебуває у складних життєвих обставинах і з поважних причин не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, передбачені пунктами 6 і 7 цього Порядку.

Отже, непідтвердження фактичного місця проживання не є підставою для припиненя виплати пенсії, яка передбачена Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому припинення виплати позивачу пенсії було здійснено не у спосіб передбачений законом.

Викладене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у рішенні від 03.05.2018 р. у справі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 р.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення з 01 серпня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з моменту її припинення, тобто з 01 серпня 2016 року, підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії та сплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії що виникла з 01 серпня 2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в Акціонерному товаристві «Ощадбанк», суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ (далі за текстом - Закон №2050) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З огляду на ст.3 Закону №2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050 визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягає лише порушене право. При цьому суд не здійснює захист прав у майбутньому без встановлення фактичного порушення, ґрунтуючись лише на припущенні про можливість неправомірної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії та сплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії що виникла з 01 серпня 2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в Акціонерному товаристві «Ощадбанк» є передчасною та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 р. №294-IX установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 гривні.

Зважаючи на зміст позовних вимог встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру, при цьому 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 840,80 грн.

Таким чином, при зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Пунктами 2, 3 ухвали судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі №340/1179/20 (а.с.42-43).

Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог на користь Державного бюджету України (рахунок UA4011002, отримувач коштів: УК у м. Кроп./м.Кропивницький/22030101, код отримувача 38037409, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір з ОСОБА_1 у розмірі 280,27 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у розмірі 560,53 грн.

Окрім того, позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З огляду на п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливе виключно за клопотанням іншої сторони, у разі, якщо на її думку, не дотримано вимог співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у п.95 рішення від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», п.80 рішення від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», п.88 рішення від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України». заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 р. у справі «East/West Aliance Limited» проти України»), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 р. у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

07.04.2020 р. між Адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука» (Адвокатське бюро) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір №93 про надання правової допомоги (а.с.69-70).

07.04.2020 р. між адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука » та адвокатом Шаповаловою Крістіною Геннадіївною укладено договір про залучення адвоката №07/04-2020 до виконання договору про надання правової допомоги №93від 07.04.2020 р. (а.с.71-73).

Відповідно до рахунку №1 від 23.04.2020 р. на виконання договору про надання правової допомоги №93 від 07.04.2020 р. надано роботи, послуги: юридична консультація клієнта - 3 години (940 грн. за годину) на суму 2 820,00 грн.; складання адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Кіровоградській області - 1 година (1 300,00 грн. за годину) на суму 1 300,00 грн.; аналіз судової практики та висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду - 1 година (2 000,00 грн. за годину) на суму 2 000,00 грн.; підготовка та складення клопотання про відстрочення сплати судового збору - 1 година (1 000,00 грн. за годину) на суму 1 000,00 грн.; підготовка та складення позовної заяви - 1 година (5 000,00 грн. за годину) на суму - 5 000,00 грн.; підготовка та складання відповіді на відзив - 1 година (3 000,00 грн. за годину) на суму 3 000,00 грн., всього на суму 15 120,00 грн. (а.с.77).

23.04.2020 р. ОСОБА_1 сплачено Адвокатському бюро Сергія Сергійовича Герасимчука 7 560,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 р. (а.с.78).

Окрім того, 23.04.2020 р. ОСОБА_1 сплачено Адвокатському бюро Сергія Сергійовича Герасимчука 7 560,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 р. (а.с.79).

Відповідачем подано заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с.117-118).

Суд враховує, що до послуг на професійну правничу допомогу включено 1 000 грн. витрат за підготовку клопотання про відстрочення сплати судового збору, при цьому розмір судового збору у даній справі становить 840,80 грн. Таким чином, витрати на підготовку клопотання про відстрочення сплати судового збору не є співмірними з огляду на розмір судового збору у справі. Водночас суд враховує, що клопотання про відстрочення сплати судового збору було мотивоване похилим віком, незадовільним станом здоров`я позивача та скрутним матеріальним становищем через позбавлення пенсії як єдиного джерела існування.

Також суд вважає неспівмірними і витрати на юридичну консультацію клієнта в сумі 2 820,00 грн., складання адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Кіровоградській області - 1 300,00 грн., аналіз судової практики та висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду - 2 000,00 грн.; підготовку та складення позовної заяви - 5 000,00 грн.; підготовку та складання відповіді на відзив - 3 000,00 грн., зважаючи на те, що справа є типовою в розумінні п.21 ч.1 ст.4 КАС України, правова позиція Верховного Суду викладена у рішенні від 03.05.2018 р. та постанові від 04.09.2018 р. у справі №805/402/18, а тому для підготовки позову аналізу підлягав невеликий обсяг судових рішень. Беручи до уваги незначну складність даної справи, сукупний процесуальний час витрачений адвокатом по такій справі - 8 годин є необґрунтовано завищеним.

Таким чином, суд визнає підтвердженими, співмірними та таким, що пов`язані з розглядом даної справи витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.

Зважаючи на викладене підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогупропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що рішення суду зобов`язує відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання постанови - один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до п.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 371, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 серпня 2016 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ) відновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату пенсії за віком з 01 серпня 2016 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ).

Стягнути на користь на користь Державного бюджету України (рахунок UA4011002, отримувач коштів: УК у м. Кроп./м.Кропивницький/22030101, код отримувача 38037409, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 280,27 грн. (двісті вісімдесят грн. 27 коп.).

Стягнути на користь на користь Державного бюджету України (рахунок UA4011002, отримувач коштів: УК у м. Кроп./м.Кропивницький/22030101, код отримувача 38037409, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 560,53 грн. (п`ятсот шістдесят грн. 53 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №340/1179/20.

Рішення в частині зобов`язання виплати пенсію в межах суми стягнення за один місяць виконується негайно.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду - 21 липня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт