Справа № 160/5377/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року Справа № 160/5377/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа-1: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа-2: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна про визнання протиправною та скасування постанови, -
19 травня 2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа-1: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа-2: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Київ - Юхименко Ольги Леонідівни ВП № 59425078 від 08.04.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у травні 2020 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження №59425078, відкритого 08.04.2020 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Хара Н.С. № 5524 від 25 червня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в сумі 35 947,49 грн. Позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при відкритті виконавчого провадження відповідачем порушено приписи частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчим округом приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни визначено місто Київ. При цьому, позивач зареєстрована та проживає у м. Кам`янське Дніпропетровської області з 2016 року, жодних доходів, рухомого та нерухомого майна у місті Києві вона не має, а тому, у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва були відсутні законні підстави для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою суду від 25.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
13 липня 2020 року від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду від 25.05.2020.
Ухвалою суду 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених статтями 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 03 серпня 2020 року о 09:00 год.
Треті особи правом подання пояснень щодо позову не скористались.
Ухвалою суду від 03.08.2020 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.
03 серпня 2020 року сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення копії ухвали разом із повісткою та позовною заявою на поштові адреси, а також в порядку приписів статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за допомогою телефону, що підтверджується телефонограмою, та шляхом надсилання на електронну адресу, що підтверджується звітом відділу аналітики та судової статистики.
Частиною 1 статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
09 червня 2017 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .
27 червня 2019 року відповідачем винесено постанову ВП № 59425078 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №5524, виданого 25.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 35 947,49 грн.
Відповідно до супровідного листа від 27.06.2019, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59425078 від 27.06.2019 було направлено на адресу боржника: АДРЕСА_2 .
Про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо у травні 2020 року, коли ОСОБА_1 отримала заробітну плату не в повному обсязі.
На її звернення до роботодавця вона отримала довідку про доходи №298 від 13.05.2020, видану Приватним акціонерним товариством «Оріль-Лідер», про утримання із заробітної плати грошових коштів у сумі 2027,96 грн. на підставі постанови ВП № 59425078 від 08.04.2020.
Позивач, вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, звернулась з цим позовом до суду.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
За змістом частин 1 та 2 статті 25 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
В силу приписів частин 1 та 2 статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Частиною першою статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною третьою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Юхименко О.Л. визначено м. Київ.
Отже, відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII, відповідач приймає до виконання виконавчі документи, та, відповідно, відкриває виконавче провадження за місцем проживання, перебування, роботи боржника, яким є Київ або у разі наявності майна боржника, місцем знаходження якого є м. Київ.
У той же час, боржник у виконавчому провадженні №59425078 - ОСОБА_5 з 29.04.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.
Доказів проживання позивача на території міста Києва матеріали справи не містять.
Також, до суду відповідачем не надано доказів наявності у позивача майна на території міста Києва, а іншого матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України від 05.04.2001 №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон №2346-ІІІ) кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Відповідно до частин 6.1, 6.2 статті 6 Закон №2346-ІІІ банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.
Частиною 7.1 статті 7 Закону №2346-ІІІ визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Отже, грошові кошти на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.
При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що картковий рахунок є майном в розумінні статті 190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.
Отже, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.
При цьому, довідка не містить інформацію щодо виду банківського рахунку та наявності на вказаному рахунку коштів, які належать ОСОБА_1 .
Отже, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному вище рахунку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що наявність карткового рахунку в фінансовій установі, місцезнаходження якої зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів, оскільки матеріалами виконавчого провадження не підтверджується наявність на вказаному картковому рахунку грошових коштів, належних позивачу.
Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII закріплено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Всупереч вищевказаним приписам, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилась з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.
Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10.09.2018 по справі №905/3542/15, суд вважає необґрунтованим, оскільки предметом доказування у цій справі була правомірність арешту коштів на рахунку в банку, в той час як предметом доказування у даній справі є виконання відповідачем вимог Закону №1404-VIII щодо перевірки наявності коштів на рахунках позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч приписам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
Крім того, за відсутності документальних доказів наявності на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ Перший Український Міжнародний Банк», грошових коштів, належних ОСОБА_1 станом на дату відкриття виконавчого провадження, суд вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2019 ВП №59425078.
При цьому, суд зауважує, що позивачем у самому позові та його прохальній частині помилково зазначено дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження - 08.04.2020, а той час, як у ході судового розгляду справи було встановлено, що спірна постанова винесена приватним виконавцем 27 червня 2019 року, а 08 квітня 2020 року в рамках виконавчого провадження ВП №59425078 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка у даній справі позивачем не оскаржується.
Відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню із зазначенням правильної дати її прийняття.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В ході розгляду справи відповідачем не наведено належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення.
За наведених обставин, суд вбачає підстави для задоволення позову.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 134, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідівни від 27.06.2019 ВП №59425078 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №5524, виданого 25.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 35 947,49 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольги Леонідівни судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева