Справа № 804/7507/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року Справа № 804/7507/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняДудко Ю.С.,
позивача представника позивача представника відповідача 1 представника відповідача 2 Мельничука В.С. Бровко О.М. Костенка В.В. Армякова С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача 1: Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), відповідача 2: Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів,-
- визнати протиправним та скасувати наказ Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 № 158 о/с від 12.10.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 , з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через службову невідповідність;
-визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., за яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
-поновити ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ);
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення у повному обсязі з моменту звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 23.10.2003 року. Відносно позивача винесено оскаржувані накази, які позивач вважає необґрунтованими у зв`язку з тим, що рішеннями судів скасовано накази, що слугували підставою для прийняття наказу № 158 о/с від 12.10.2016 р., яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через службову невідповідність та було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 згідно наказу № 218 від 18.10.2016.
Отже, вказані обставини є достатніми підставами вважати оскаржувані накази необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 11.01.2017 було зупинено провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/6947/16.
Ухвалою суду від 19.10.2018 було поновлено провадження у справі та призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 20.11.2018 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження в адміністративній справі та зупинено провадження у справі №804/7507/16 до набрання законної сили рішення у справі №804/6947/16.
07.10.2019 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що наявне остаточне законне рішення суду у справі №804/6948/16.
Ухвалою суду від 09.10.2019 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження в адміністративній справі №804/7507/16 та призначено розгляд справи у судове засідання.
Ухвалою суду від 22.10.2019 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі та витребувано у військової частини НОМЕР_1 НГУ відповідну належну довідку за підписом та печаткою уповноваженої військової службової особи, про надання відомостей у довідці про розмір грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення, який належить виплатити ОСОБА_1 з моменту незаконного звільнення з особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ та по момент поновлення на посаді ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 21.01.2020 було зупинено провадження в адміністративній справі №804/7507/16 до розгляду адміністративної справи №804/6947/16 в Третьому апеляційному адміністративному суді.
Ухвало суду від 03.07.2020 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження в адміністративній справі №804/7507/16 та поновлено провадження в адміністративній справі №804/7507/16, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 28 липня 2020 року.
28.07.2020 до суду представником відповідача 2 надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., виданий на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 12.10.2016 №158 о/с, є законним, виданий відповідною особою в порядку та в межах повноважень і за змістом не суперечить чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.
У судове засідання 28.07.2020 сторони з`явились.
Позивач та представник позивача просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача 1 та представник відповідача 2 проти позову заперечували та просили суд відмовити у задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у званні прапорщика.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 30.05.2016 №300, пунктом 33 якого за незадовільний рівень військових професійних знань, низькі показники в бойовій підготовці контролеру 2 відділення 3 взводу 3 спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ» прапорщику ОСОБА_1 (Г-023757) оголошено догану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 16.06.2016 №338 контролеру 2 відділення 3 взводу спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ» прапорщику ОСОБА_1 за порушення статутних правил несення внутрішньої служби оголошено про неповну службову відповідність.
Наказом командувача Національної гвардії України від 09.08.2016 №513 за порушення вимог статей 49, 315, 317 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, особисту недисциплінованість, свідоме негативне ставлення до військової служби, низьку усвідомленість свого військового обов`язку на контролера 2-го відділення 3-го взводу спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прапорщика ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Наказом т.в.о. командувача Національної гвардії України від 12.01.2016 №158 о/с відповідно до п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено у запас Збройних Сил України через службову невідповідність прапорщика ОСОБА_1 (Г-023841), контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ») військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи вказаний наказ протиправний, позивач оскаржив його до суду, правомірність прийняття якого є предметом розгляду у цій справі.
При вирішені спору суд виходить із того, що правові, організаційні та соціально-економічні умови реалізації права громадян на проходження служби в органах Національної гвардії України регулюються Законом України «Про Національну гвардію України».
Відповідно до статті 1 цього Закону Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України у своїй діяльності керуєтьсяКонституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України.
Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що до складу Національної гвардії України входять зокрема військові частини.
Відповідно до частин 1 статті 9 Закону України «Про Національну гвардію України» особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.
Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.
Згідно з ч. 3 ст.9 Закону України «Про Національну гвардію України» комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно п.1 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, а сутність військової дисципліни, обов`язки щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.2016 №551-XIV (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до статті 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно зі статтями 5, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Статтями 26 та 27 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із статтею 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею зі 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 62 Дисциплінарного статуту Збройних сил України визначено, що на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
Порядок накладення дисциплінарного стягнення закріплений в розділі ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних сил України, відповідно до положень ст. 84 якого передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Пунктом 7 розділу IІ Інструкції №1133 передбачено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те командира (начальника)
Пунктами 2,3 розділу IV Інструкції №1133 встановлено, що початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення, а завершення службового розслідування визначається датою затвердження командиром (начальником), який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.
Положення ст. 86, 87 Дисциплінарного статуту передбачають прийняття командиром рішення про накладення дисциплінарного стягнення в разі доведеності вини військовослужбовця і таке стягнення має бути накладене протягом місяця від дня закінчення службового розслідування, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби
Згідно пункту 4 розділу VІІІ Інструкції №1133 у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:
підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;
пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) конкретного дисциплінарного стягнення, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставин загибелі (смерті) військовослужбовця, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;
запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
У разі відсутності в командира (начальника), який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення в резолютивній частині висновку повинні міститися пропозиції щодо подальшого клопотання перед старшим прямим командиром (начальником), який наділений відповідним правом, про накладення на військовослужбовця того чи іншого виду дисциплінарного стягнення.
Згідно з пунктом 4 розділу Х Інструкції №1133, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Відповідно до статті 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.
Так судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 по справі №804/4552/16 адміністративний позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів було задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2016 року № 253 "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення". В іншій частині позовних вимог відмовити.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного окружного суду від 13.12.2016 по справі №804/4552/16 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.
Таким чином, Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 по справі №804/4552/16 набрало законної сили, а наказ Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2016 року № 253 "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення" скасовано.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі №804/6948/16 було задоволено позов ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів.

Визнано протиправним та скасовано пункт 33 наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 30.05.2016 року №300 Про результати проведення контрольної перевірки за І півріччя 2016 року про оголошення догани ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 16.06.2016 року №338 Про результати службового розслідування за фактом порушення статутних правил несення внутрішньої служби, що не спричинило тяжких наслідків та за відсутності ознак кримінального правопорушення черговим їдальні прапорщиком ОСОБА_1 .

Рішення набрало законної сили 18.05.2020, а накази від 30.05.2016 року №300, від 16.06.2016 року №338 скасовано.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 по справі №804/6947/16 було задоволено повністю позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від 09.08.2016 року №513 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 .

Рішення набрало законної сили 02.07.20, а наказ від 09.08.2016 року №513 є скасованим.

Таким чином суд приходить до висновку, що підставою для прийняття наказу Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 № 158 о/с від 12.10.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 , з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через службову невідповідність та наказу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., за яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , слугували скасовані рішенням суду накази, а саме:

- наказ військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2016 р. № 253 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 № 300 «Про результати проведення перевірки за І півріччя 2016 р.» від 30.05.2016 р., за яким за пунктом 33 за незадовільний рівень військових професійних знань, низькі показники в бойовій підготовці контролеру 2 відділення 3 взводу спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ») прапорщику, ОСОБА_1 оголошено догану;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 № 338 «Про результати службового розслідування за фактом порушення статутних правил несення внутрішньої служби, що не спричинило тяжких наслідків та за відсутності ознак кримінального правопорушення черговим їдальні прапорщиком ОСОБА_1 від 16.06.2016 р., за яким позивачу, контролеру 2 відділення 3 взводу спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПХЗ») прапорщику, ОСОБА_1 за порушення правил несення внутрішньої служби - було оголошено про неповну службову відповідність;

- наказ командувача Національної гвардії України від 09.08.2016 р. № 513 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 », який було скасовано постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 по справі №804/6917/16.

За приписами ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 по справі №804/4552/16, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі №804/6948/16 та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 по справі №804/6947/16 зазначені вище накази визнані протиправними та скасовані, то підлягають визнанню протиправними та скасуванню наказ Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 № 158 о/с від 12.10.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 , з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через службову невідповідність та наказ Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., за яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а позов в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд також робить висновок про задоволення позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ) та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, як похідної вимоги про скасування спірного наказу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення у повному обсязі з моменту звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу`визначено, що військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірні відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Так, частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 № 200.

Згідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням індексації у повному обсязі з моменту звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ) не підлягає задоволенню, оскільки позивача було звільнено в 2016 році, а тому є не зрозумілим, яка саме сума доходів позивача підлягає індексації.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з моменту звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО ПЗХ) та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з урахуванням довідки від 09.07.2020 №68 про грошове забезпечення за посадою контролера у званні прапорщик з вислугою років 15 років 9 місяців в сумі 12159,82 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат у даній справі судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача 1: Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), відповідача 2: Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 № 158 о/с від 12.10.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 , з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., за яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПЗХ») та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО «ПЗХ») та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з урахуванням довідки від 09.07.2020 №68 про грошове забезпечення за посадою контролера у званні «прапорщик» з вислугою років 15 років 9 місяців в сумі 12159,82 грн.

В інші частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31.07.2020.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко