Справа № 120/3497/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3497/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

29 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 12.10.2019 звернулась із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :00:011:0013, площею 906 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Довженко АДРЕСА_1 А, викладене у листі голови Козятинської міської ради О. Пузиря від 23.07.2019 №1207/19;

- зобов`язати видати позивачу містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :00:011:0013, площею 906 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Довженко 25А.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2020 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано лист-відмову Козятинської міської ради Вінницької області від 23.07.2019 №1207/19; зобов`язано відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0013 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що правові підстави для відмови позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки відсутні, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача надати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки є правомірною та підлягає задоволенню.

Крім того, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

28 липня 2020 року позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що вимоги заявлені в апеляційній скарзі підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема у разі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині визнання протиправним та скасування листа-відмови Козятинської міської ради Вінницької області від 23.07.2019 №1207/19 та зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0013 з урахуванням висновків суду сторонами не оскаржується, а тому апеляційний суд не надає оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині відмови в задоволені позовної вимоги щодо зобов`язання видати позивачу містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :00:011:0013, площею 906 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Довженко АДРЕСА_1 А. Отже, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно висновку Управління містобудування Козятинської міської ради Вінницької області від 18.06.2007 №132, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Козятинській міській раді для комерційного використання, яка розташована на території Козятинської міської ради по вул АДРЕСА_2 , 25а, загальною площею 906 кв.м., обмеження та обтяження містобудівного характеру на використання земельної ділянки відсутні.

Козятинська міська рада (орендодавець) 04.11.2009 уклала з ФОП ОСОБА_2 (орендарем) договір оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 строком на 50 років, відповідно до п.13 -15 якого земельна ділянка передається в оренду для комерційної діяльності, цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови

Згідно договору суборенди землі від 25.03.2015 укладеним між ФОП ОСОБА_2 (орендарем) та ФОП ОСОБА_1 (суборендарем), остання є суборендарем земельної ділянки (кадастровий номер :00:011:0013) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 906 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Згідно п.7 договору суборенди землі договір укладено на 5 років.

Рішенням 47 сесії 6 скликання Козятинської міської ради від 05.06.2015 №1313-VI на підставі рекомендацій постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, комунальної власності та приватизації погоджено договір суборенди земельної ділянки площею 906 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер :00:011:0013) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Додатковою угодою №1 від 18.05.2018 до договору суборенди земельної ділянки від 23.05.2018 продовжено термін суборенди земельної ділянки площею 906 кв.м. кадастровий номер :00:011:0013 до 02.08.2060.

Згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2018 земельна ділянка з кадастровим номером :00:011:0013, цільове призначення якої 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на праві власності належить Козятинській міській раді та передана в оренду ОСОБА_2 строком на 50 років.

Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 17.07.2015 державним реєстратором зареєстровано договір суборенди землі від 25.03.2015 та в подальшому внесено відомості щодо реєстрації додаткової угоди до договору суборенди земельної ділянки №1 від 18.05.2018.

Разом з тим, рішенням 21 сесії 7 скликання від 24.11.2017 №861-VII затверджено містобудівну документацію "План зонування території м. Козятин".

З метою використання земельної ділянки за її цільовим призначенням позивач, розробивши ескізний проект з містобудівним розрахунком "Будівництво побутових приміщень по АДРЕСА_2 зверталась до відповідача з заявою про надання містобудівних умов та обмежень.

Листами Відділу містобудування та архітектури Козятинської міської ради від 26.03.2018 та від 01.07.2019 №140 відмовлено ФОП ОСОБА_3 у наданні містобудівних умов та обмежень, оскільки відповідно до плану зонування м. Козятин, затвердженого рішенням міської ради №861-VII від 24.11.2017 земельна ділянка (кадастровий номер :00:011:0013) розташована "в зоні зелених насаджень спецпризначення Р-5 П". Дана зона призначається для озеленення санітарно-захисних зон та зон обмеженого використання територій (буферні зони виробничих територій, складських територій СЗЗ, кладовищ тощо).

Листом Козятинської міської ради від 23.07.2019 №1207/19 повідомлено, що керуючись генеральним планом м. Козятин, затвердженим рішенням 12 сесії 24 скликання №291/03-МР від 12.12.2003 та планом зонування м. Козятин, затвердженим рішенням міської ради №681-VII від 24.11.2017, проекти яких відповідно до ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" були оприлюднені та щодо них проводились громадські обговорення, відділ містобудування визначив, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 а, суборендарем якої є ФОП ОСОБА_1 знаходитися в безпосередній близькості від території Козятинського м`ясокомбінату, який потребує санітарної зони. Відповідно до генерального плану, через дану земельну ділянку проходить проектна дорога. Відповідно до плану зонування, дана земельна ділянка знаходиться в "проектній зоні зелених насаджень спецпризначення Р-5 П". У зв`язку невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні відділ містобудування та архітектури не мав змоги надати містобудівні умови та обмеження забудови даної земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що у межах справи, що розглядається, виправити ситуацію шляхом зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення не можливо, оскільки питання, які необхідно перевірити для прийняття такого судового рішення не входять до предмету судової перевірки, що може призвести до видачі містобудівних умов та обмежень з порушенням закону.

В той же час, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0013 з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ст. 6 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

За приписами ч.ч. 2-3 ст 8 Закону № 3038-VI планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

У ч. 5 цієї статті визначено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №809/721/18, від 10.10.2019 у справі №260/1499/18, від 20.02.2020 у справі №813/52/13-а.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 3038-VI передбачено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; витяг із Державного земельного кадастру. Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним. Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення). Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 29 Закону № 3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання містобудівних умов і обмежень чи надання мотивованої відмови у його їх наданні регламентовано положеннями Закону № 3038-VI.

Підстави, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом, зокрема, як зазначалось вище згідно ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Якщо такі підстави відсутні, орган повинен надати містобудівні умови та обмеження.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд, погоджується із доводами апелянта, про те що в спірних правовідносинах відповідач не наділений дискреційними повноваженнями. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову також не посилався на наявність у відповідача дискреційних повноважень.

Так, відповідно до рішення яке оскаржується, а саме листа Козятинської міської ради від 23.07.2019 №1207/19 позивача повідомлено, що керуючись генеральним планом м. Козятин, затвердженим рішенням 12 сесії 24 скликання №291/03-МР від 12.12.2003 та планом зонування м. Козятин, затвердженим рішенням міської ради №681-VII від 24.11.2017, проекти яких відповідно до ст.21 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" були оприлюднені та щодо них проводились громадські обговорення, відділ містобудування визначив, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 а, суборендарем якої є ФОП ОСОБА_1 знаходитися в безпосередній близькості від території Козятинського м`ясокомбінату, який потребує санітарної зони. Відповідно до генерального плану, через дану земельну ділянку проходить проектна дорога. Відповідно до плану зонування, дана земельна ділянка знаходиться в "проектній зоні зелених насаджень спецпризначення Р-5 П". У зв`язку невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні відділ містобудування та архітектури не мав змоги надати містобудівні умови та обмеження забудови даної земельної ділянки.

Отже, згідно зазначеного листа підставою відмови, слугувало те, що відповідно до плану зонування земельна ділянка, яка перебуває у суборенді позивача знаходиться в "проектній зоні зелених насаджень спецпризначення Р-5 П", інші підстави для надання містобудівних умов та обмежень передбачені ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI відповідачем не перевірялись.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що він не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Також суд першої інстанції вірно вказав, що у межах справи, що розглядається, виправити цю ситуацію шляхом зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення не можливо, оскільки питання, які необхідно перевірити для прийняття такого судового рішення не входять до предмету судової перевірки, що може призвести до видачі містобудівних умов та обмежень з порушенням закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0013 з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Стосовно тверджень позивача викладених в апеляційній скарзі, щодо врахування при прийнятті рішення постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 522/6069/14-а апеляційний суд зазначає, що вони є помилковими, оскільки у правовідносинах, які досліджував Верховний Суд у зазначених справах вимоги про зобов`язання у наданні містобудівних умов та обмежень заявлені позивачем у квітні 2014 року в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності" № 5496-VI (5496-17) від 20.11.2012 та до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" № 1817-VIII від 17.01.2017.

Крім того, що стосується правових позиції, викладених Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 у справі № 208/8402/14-а; віл 22.12.2018 у справі № 804/1469/17 та від 27.08.2018 у справі № 807/3072/14 вони також не можуть бути застосовані до правовідносин у цій справі, оскільки правовідносини не є аналогічними, а тому мають різне правове регулювання.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.