Справа № 500/849/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/849/20

29 липня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Василишин К.В.

представника відповідача Живчик В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 20.01.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами вказаної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019 року на 347166,66 грн. Також зазначено, що придбаний транспортний засіб зареєстровано на фізичну особу, а тому, враховуючи вимоги ст.325 Цивільного кодексу України та Постанову Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", така обставина не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами Фізичної особи - підприємця. Відтак позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15.04.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 05.05.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивачем в порушення вимог п.198.5 ст. 198 ПК України, не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ за операцією з придбання легкового автомобіля Audi Q7 3.0 TDI Quattro SL(4MBoEiSL) на суму ПДВ 347166,66 гривень.

Варто зазначити те, що платником не надано жодного первинного документа на підтвердження факти використання транспортного засоби з метою отримання доходи від підприємницької діяльності. Крім того, слід зазначити, що основним видом господарської діяльності платника є перевезення вантажів автомобільним транспортом, перевіркою не встановлено використання легкового автомобіля Audi Q7 ФОП ОСОБА_1 у його господарській діяльності.

За результатами перевірки, встановлено порушення Позивачем вимог п. 187.1 ст. 187, ст. 198 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за жовтень 2019 року на 347 166,66 гривень.

Тому, на переконання відповідача податкове повідомлення-рішення № 2 від 20.01.2020 є прийняте відповідно до вимог діючого законодавства і даний позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою від 19.05.2020 судом ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 04.06.2020 о 09:45 год.

Ухвалами суду від 04.06.2020, від 01.07.2020 відкладено розгляд справи на 21 липня 2020 року о 09:30 год.

Ухвалою суду від 21.07.2020, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 29.07.2020 о 10:30 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні з мотивів наведених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що даний позов слід задовольнити з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в АІС «Податковий Блок» розділ «Реєстраційні дані» та Довідки про включення до ЄДРПОУ, відомо, що ФОП ОСОБА_1 фактично здійснював такі види діяльності: 49-41 - Вантажний автомобільний транспорт.

Відповідно до договору купівлі-продажу № ІАЦ383565 від 22.10.2019, укладеного між ТОВ «Інтер Авто Центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , останній придбав легковий автомобіль Ауді Q7 3.0, 2018 року випуску.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2019 року, за результатами якої оформлено акт від 24.12.2019 р. №516/19-00-33-02/ та прийнято податкове повідомлення - рішення № 2 від 20.01.2020 року.

За результатами вказаної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення Позивачем вимог п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019 року на 347166,66 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення Позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що придбаний транспортний засіб зареєстровано на фізичну особу, а тому, враховуючи вимоги ст.325 Цивільного кодексу України та Постанову Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", така обставина не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами Фізичної особи - підприємця.

Позивач не погодившись з вказаним рішенням та висновками податкового органу, звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на виникнення спірних правовідносин, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на виникнення спірних правовідносин, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду ( п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та його подальше бюджетне відшкодування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язано з рухом активів та підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до податкової накладної №101 від 22.10.2019, загальна сума коштів, що підлягає сплаті становить 815 124,00 грн., у тому числі сума ПДВ 135 854,00 грн.

Відповідно до податкової накладної №112 від 23.10.2019, загальна сума коштів, що підлягає сплаті становить 410 000,00 грн., у тому числі сума ПДВ 68 333,33 грн.

Відповідно до податкової накладної №172 від 24.10.2019, загальна сума коштів, що підлягає сплаті становить 510 000,00 грн., у тому числі сума ПДВ 85 000,00 грн.

Відповідно до податкової накладної №116 від 24.10.2019, загальна сума коштів, що підлягає сплаті становить 347 876,00 грн., у тому числі сума ПДВ 57 979,33 грн.

В подальшому Позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на суму 347 166,66 грн.

На підтвердження факту використання транспортного засобу з метою отримання доходу від підприємницької діяльності позивачем долучено до матеріалів справи наказ (розпорядження) № 1119/1 від 11.11.2019 "Про закріплення автомобіля". В даному документі зазначається, що загальний легковий універсал-В ш. WAUZZZ4M4KD003023 Ауді Q7 3.0, 2018 року випуску (н.з. НОМЕР_2 ) за ОСОБА_1 для використання у господарській діяльності підприємця (ділових поїздок, в тому числі за кордон з метою участі у переговорах, конференціях, залучення клієнтів, перевезення робочого персоналу, тощо). Позивачем також долучено подорожні листи службового легкового автомобіля Ауді Q7 3.0, 2018 року випуску (н.з. НОМЕР_2 ) за маршрутами Біла-Київ, Київ -Біла, Біла-Золочів-Рава Руська, Золочів -Рава Руська-Біла, Біла-Кременчуг-Київ, Київ-Кременчуг-Біла.

Таким чином, реальність господарської операції між Позивачем та його контрагентом, факт придбання автомобіля з метою використання у господарській діяльності Підприємця (для службових поїздок персоналу) та сплати ПДВ в ціні товару підтверджується належно оформленими первинними документами, що наявні в матеріалах справи, а також не заперечувалось і контролюючим органом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний легковий автомобіль під номером НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_1 як за фізичною особою, у зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку про безпідставність формування позивачем податкового кредиту.

Проте, такий висновок контролюючого органу не ґрунтується на нормах чинного законодавства, з огляду на те, що особливих умов для формування податкового кредиту та визначення дати виникнення права на податковий кредит для фізичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, Податковим кодексом України не передбачено, а тому здійснена реєстрація транспортних засобів на фізичну особу, а не на суб`єкта підприємницької діяльності жодним чином не впливає на право скаржника на податковий кредит, оскільки реєстрація права власності на фізичну особу не може розглядатися як підстава для неможливості укладення договорів фізичною особою - підприємцем у межах її підприємницької діяльності, яка відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України відповідає всім майном, що належить їй на праві приватної власності, за своїми обов`язками в сфері підприємництва, та ідентифікаційний - номер якої як платника податків та інших обов`язкових платежів належить фізичній особі - громадянину.

Тобто, незважаючи на те, що п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 № 1388, передбачає реєстрацію, зокрема, прав власності на автотранспортні засоби тільки на юридичних і фізичних осіб, останні в угодах щодо таких об`єктів можуть виступати як фізичні особи - підприємці

Така позиція узгоджується із висновками ВС у справі 819/710/17 (постанова від 13.03.2018), справа № 810/1726/16 (постанова від 17.12.2018 року).

При цьому, суд також наголошує, що згідно з приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення №2 від 20.01.2020 року. А тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 20 січня 2020 року № визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 3 471 (три тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 68 копійок понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_1 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1

відповідач:

-Головне управління ДПС у Тернопільській області місцезнаходження/місце проживаннявул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 ЄДРПОУ/РНОКПП 43142763;

Головуючий суддя Подлісна І.М.