Справа № 240/12081/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області у якому просить:
- визнати незаконним рішення комісії Лугинської районної державної адміністрації "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині умови у постановці на чергу на виплату компенсації за втрачене належне мені нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Лугинську районну державну адміністрацій постановити її на чергу на виплату компенсації за втрачене належне їй нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказано, що їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004, зар. в реєстрі № 2500 та технічним паспортом, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На звернення до Лугинської РДА щодо постановки на чергу, на виплату компенсації за втрачене нерухоме майно у разі самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території воно отримала відмову. Відмова мотивована тим, що громадянка ОСОБА_1 надала довідку від 06.07.2018 №459 видана Лугинською селищною радою, яка не відповідає вимогам підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 р. №1243 "Про Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території". Крім того, у відмові зазначено, що відповідно до п.6 Постанови №1243, що втрачене нерухоме майно передається переселенцем відповідному органові самоврядування місця відселення (сільській, селищній, міській раді) V у разі придбання житла у місці переселення на умовах договору купівлі-продажу - у місячний строк з моменту укладення договору. Вважаючи таку позицію відповідача протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
У встановлений судом строк відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що позивачем подано документи для постановки на чергу з метою отримання компенсації за втрачене належне їй нерухоме майно, які не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 р. №1243 "Про Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території".
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004, зар. в реєстрі № 2500 та технічним паспортом, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
В подальшому, ОСОБА_1 було придбано відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку від 26.06.2018 садовий будинок АДРЕСА_2 .
06.06.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови Луганської районної державної адміністрації Житомирської області про поставку її на чергу на виплату грошової компенсації за втрачене нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відноситися до зони гарантованого добровільного відселення.
28.08.2019 комісією відмовлено ОСОБА_1 у постановці на чергу на виплату компенсації за втрачене належне нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що громадянка ОСОБА_1 надала довідку від 06.07.2018 №459 видана Лугинською селищною радою, яка не відповідає вимогам підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 р. №1243 "Про Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території".
Така позиція відповідача грунтується на тому, що надана позивачем довідка від 06.07.2018 №459 видана Лугинською селищною радою не підтверджує факт передачі майна органу місцевого самоврядування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами на відселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, є положення Концепції проживання населення на територіях України з підвищеними рівнями радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Етапи відселення визначаються Концепцією. Населення, яке проживає у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, підлягає обов`язковому відселенню. Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселенні, створюються умови для відселення. Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими , цим Законом. Відселення та самостійне переселення дозволяється лише у місцевості, які не віднесені до категорій зон радіоактивно забруднених територій (стаття 2), за винятком переселення до близьких родичів. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст. 4 цього Закону, майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.
Порядок виплати компенсацій визначено "Порядком виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009р. №1243( надалі Порядок)
Підпунктами 1, 3 ч.1 Порядку визначено, що втрачене нерухоме майно - це Житловий, дачний, садовий будинок, гараж, господарські будівлі та споруди що розташовані на радіоактивно забрудненій території, перебували у приватній власності громадянина та залишені ним у разі використання права на переселення. Компенсація це відшкодування вартості нерухомого майна, втраченого на місці відселений на момент припинення права власності, розмір якого визначається шляхом проведення суб`єктом оціночної діяльності незалежної оцінки такого майна у порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Пунктом 4 Порядку зазначено перелік необхідних документів якій додає переселенець для отримання компенсації до райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення) за місцезнаходженням втраченого нерухомого майна:
2)копію ордера на житлове приміщення, виданого у зв`язку з переселенням Незалежно від того, на кого з членів сім`ї виписано ордер), або копію договору купівлі-продажу, що підтверджує факт придбання переселенцем у місці переселення житлового будинку садибного типу (квартири), або копію акта ведення в експлуатацію у місці переселення житлового будинку садибного типу у разі індивідуального будівництва, або копію акта введення в експлуатацію будинку садибного типу, переданого переселенцю у приватну власність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 червня 1997 р. N 637 ( 637-97-п) "Про порядок передачі у приватну власність громадян незавершених будівництвом будинків садибного типу" , або копію свідоцтва про право власності на житло, яке громадянин отримав після переселення у власність на підставах, не заборонених законом;
3) довідку про передачу втраченого нерухомого майна органу самоврядування місця відселення (сільській, селищній, міській раді);
4) довідку про склад сім`ї та постійну реєстрацію у місці переселення;
5) копію паспорта громадянина України.
Відповідно до пункту 6 Порядку втрачене нерухоме майно передаються переселенцем відповідному органові самоврядування місця відселення (сільській, селищній, міській раді) у разі:
забезпечення його житловим приміщенням у місці переселення - відповідно до порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 .р. № 706;
індивідуального будівництва у місці переселення або отримання на підставі рішення обласної або районної держадміністрації у приватну власність незавершеного будівництвом будинку садибного типу - у місячний строк з моменту підписання акта щодо введення в експлуатацію житлового будинку;
придбання житла у місці переселення на умовах договору купівлі-продажу - у місячний строк з моменту укладення договору.
Аналіз наведених норм свідчить, що обов`язковою умовою для постановки на облік з метою отримання компенсації за втрачене нерухоме майно має бути документально підтверджений факт передачі переселенцем втраченого нерухомого майна відповідному органові самоврядування місця відселення.
Позивач, з посиланням на довідку від 06.07.2018 №459 видану Лугинською селищною радою, вважає, що належний їй будинок за адресою: АДРЕСА_1 , Лугинською селищною радою не заперечується взяття на облік зазначеного майна.
Проте, суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки зміст довідки Лугинської селищної ради від 06.07.2018 №459 свідчить, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , лише буде прийнятий на баланс селищної ради. Водночас, вказана довідка не містить жодного посилання на дату прийняття вказаного майна на баланс органу місцевого самоврядування.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що станом на час видачі зазначеної довідки належне позивачу нерухоме майно, що знаходиться за адресою: вулиця Лісова, 12 у селі Запілля, Луганського району, Житомирської області не передано на баланс органу місцевого самоврядування, як це передбачається п.п.3 п.4 Порядку №1243.
Отже, рішення комісії у частині відмові постановці на чергу на виплату компенсації за втрачене належне нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, що знаходитися по вул. Лісова, 12, с. Запілля, Луганського району Житомирської області є законним, та відповідає вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанові Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 р. №1243 "Про Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території", а тому є правомірним.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено суду протиправність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 77, 243-246, 250, 255, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева