Справа № ЗВД/15/20
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 липня 2020 року № ЗВД/15/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження питання про відвід судді Лисенко В.І. в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2020 для розгляду заяви про відвід судді Лисенко В.І. в межах адміністративної справи № 810/3902/18 визначено суддю Брагіну О.Є.

Як вбачається із поданої до суду заяви про відвід судді позивача ОСОБА_1 та його представників Репетько О.Г. та ОСОБА_1, підставою для відводу судді Лисенко В.І. стало скасування Верховним Судом ухвали від 20.08.2018 про повернення позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення відводу, суд виходить із такого: статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом. Правові норми, які регулюють підстави відводу судді в адміністративному процесі закріплені статтею 36 КАСУ.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Водночас, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У рішенні Ради суддів України № 46 від 07 вересня 2017 «Про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів» зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції»; порушення суддею вимог щодо несумісності, визначених статтею 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не відноситься до питань конфлікту інтересів і не належить до компетенції Ради суддів України; наявність у судді або членів його сім`ї будь-якої кількості акцій господарського товариства, яке є одним з учасників судової справи, що знаходиться у провадженні судді, створює конфлікт інтересів та потребує врегулювання шляхом повідомлення учасників судового засідання про наявність цих обставин та вирішення питання про відвід або самовідвід відповідно до процесуальних кодексів України. За відсутності заявленого відводу конфлікт інтересів вважається врегульованим.

Нормами національного законодавства та положеннями міжнародно-правових актів забезпечується невід`ємне процесуальне право особи - право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статей 6 та 19 Основного Закону України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6). Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. У ряді рішень Європейський суду з прав людини намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

У справі «Нортіер проти Нідерландів» ЄСПЛ зауважив, що «один лише факт про те, що суддя приймав рішення на досудовому етапі не можна вважати підставою для сумнівів щодо його безсторонності; основне значення у справі мають обсяг і характер цих рішень». У справі «Сен-Марі проти Франції» двоє з трьох членів суду раніше приймали рішення про відмову у звільненні заявника з-під варти, що не було визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки попереднє рішення обмежувалося лише короткою оцінкою представлених фактів з метою встановити, чи є обґрунтованими підозри поліції та чи дають вони підстави побоюватися, що обвинувачений втече з-під варти.

У справі «Хольм проти Швеції», в якій порушувалося питання про притягнення до відповідальності за наклеп, ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений можливості розгляду справи безстороннім судом присяжних, оскільки більшість із них належала до політичної партії, що була власником компанії, яка опублікувала неправдиві, за твердженням заявника, відомості. Суд ухвалив досить багато рішень щодо справ цієї категорії.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість і з боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Дослідивши доводи відводу на відповідність критеріям для його задоволення, визначених як національним законодавством, а саме Кодексом адміністративного судочинства, так і міжнародними правовими догматами (Конвенція про захист прав та основоположних свобод, рішення ЄСПЛ, висновок Консультативної ради європейських суддів Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів), суд стверджує, що заявлений відвід не має будь-яких підстав та обґрунтувань та є особистим хибним уявленням особи позивача щодо упередженості та необ`єктивності судді у справі. При перевірці заяви, суд пересвідчився у безсторонності та вільності судді лисенко В.І. від будь-яки зв`язків, прихильності чи упередження навіть з боку стороннього спостерігача.

Щодо посилання заявників про наявність постанови Верховного Суду від 11.12.2019, суд вкотре наголошує, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, його рішення або окрема думка, в інших справах не може слугувати підставою для відводу.

Ретельно перевіривши наявність інших чинників, які б могли зумовити невідповідність дій чи рішень суду критерію безсторонності, суд констатує їх повну відсутність.

З урахуванням встановленого та, керуючись статтями 31-40, 241-248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні заяви про відвід судді Лисенко Вікторії Іванівни від розгляду адміністративної справи №810/3902/18.

2. Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Брагіна О.Є.