Справа № 448/984/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 448/984/19 пров. № А/857/5585/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Затолочного В. С.;

за участю секретаря судового засідання - Смолинця А. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2020 року у справі № 448/984/19 (головуючий суддя - Білоус Ю. Б., м. Мостиська) за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - Скоромний Ярослав Ігорович про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2019 року Мостиським районним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС (правонаступник - Галицька митниця Держмитслужби), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - Скоромний Ярослав Ігорович про визнання протиправною та скасування постанови від 17.07.2017 в справі про порушення митних правил №3034/20900/17 про притягнення позивачки до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності оскарженою постановою, адже статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно достатті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Вчинене позивачем правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, в даному випадку 22.12.2015.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича від 17.07.2017 в справі про порушення митних правил №3034/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3ст.470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Галицькою митницею Держмитслужби, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що згідно інформації, яка міститься в інформаційній системі (ЄАІС), спірний транспортний засіб (далі - ТЗ) ввезла на територію України саме позивач, а отже і обов`язок його вивезти у встановлений термін покладається саме на неї. Порушення строку розгляду справи про порушення митних правил відповідно до ст.525 МК України не є підставою для скасування постанови митниці. Апелянт не погоджується з твердженням, що ст.467 МК України визначає виключний перелік триваючих правопорушень і відносить вчинене позивачем порушення до триваючих. Крім того, на думку апелянта, днем виявлення правопорушення є день його фіксації в протоколі. Строк накладення стягнення обчислюється саме з дня виявлення порушення.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи (клопотання) за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 17.07.2017 в.о.заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 3034/20900/17, якою позивачку визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3ст.470 Митного кодексу Українита накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Згідно даної постанови, 01.07.2017 в ході митного контролю на пункті пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФСвиявлено що ОСОБА_1 22.12.2015 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов автомобіля № НОМЕР_2 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб. Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та САІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 01.07.2017. Таким чином, позивач перевищила встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 3 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач 22.12.2015 ввезла на митну територію Українив режимі «транзит» автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов автомобіля № НОМЕР_2 та протягом десятиденного строку цей автомобіль не було вивезено за межі митної території України.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 01.01.2016 року, однак цей ТЗ не було доставлено до органу доходів і зборів у строк визначений статтею 95 МК України.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Суд першої інстанції свої висновки про відсутність в діях позивача ознак порушення вимог ч.3 ст.470 МК України обґрунтував тим, що відповідачем не надано суду жодних документів щодо наявності у позивачки права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний ТЗ та уповноваження нею будь-яких осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення.Крім того, позивач заперечує факт ввезення нею спірного ТЗ на митну територію України.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Так, згідно пункту 1.1 частини 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, встановлено, що у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Отже, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Твердження позивачки щодо відсутності у неї права на керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Тобто подання інших документів, ніж зазначено у вищевказаному наказі, не передбачено чинним законодавством.

Таким чином,наведені позивачем факти того, що вона слідувала у якості пасажира в спірному ТЗ, та що про оформлення даного автомобіля на її ім`я їй не було відомо, апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки такі не відповідають встановленим обставинам справи.

Щодо твердження позивача про пропуск митним органом шестимісячного строку накладення стягнення на позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно достатті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 467 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, невивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов`язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3статті 470 МК Українипередбачено відповідальність за перевищення встановленогостаттею 95 цього Кодексустроку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб. Тобто, обов`язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене позивачкою правопорушення, передбачене частиною 3статті 470 МК України було триваючим та фактично виявленим лише 01.07.2017 в ході митного контролю, тому строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 508 МК Українипередбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі (ст.524 МК України).

Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи (ст.525 МК України).

Статтею 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що оскаржена позивачем постанова від 17.07.2017 № 3034/20900/17 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб, з врахуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Адміністративне стягнення у виді 8500 грн штрафу накладено в межах санкції частини 3 статті 470 МК України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 03.04.2020 слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2020 року у справі № 448/984/19 -скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - Скоромний Ярослав Ігорович про визнання протиправною та скасування постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.