Справа № 640/14682/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андрєєвої Тетяни Олександрівни, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними рішення, наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андрєєвої Тетяни Олександрівни, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просив:

- визнати рішення начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андрєєвої Тетяни Олександрівни, викладене у п. 8 Пропозиції щодо преміювання Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за квітень 2019 року - протиправним;

- скасувати наказ про «Преміювання працівників Держархбуді;нспекції» за квітень 2019 року від 22 квітня 2019 року № 5-П, в частині преміювання завідувача сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1;

- зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України здійснити перерахунок заробітної плати завідувачу сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1 за квітень 2019 року з урахуванням премії у розмірі 10%.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем 1 безпідставно було підписано пропозицію позивача про його преміювання на рівні 0%.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що пропозиції про преміювання не створюють для певного службовця будь-яких правових наслідків, оскільки за своїм змістом є оцінкою керівником за своїм внутрішнім переконанням результатів роботи підлеглого працівника, яке не може бути переоцінене судом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт наполягає на відсутності правових підстав для складення пропозиції щодо преміювання позивача у розмірі 0 %, що стало підставою для винесення спірного наказу.

Відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскаржуваного рішення та безпідставності вимог такої скарги. Зазначив, що відповідно до статті 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата складається, зокрема, з премії. До премій можуть належати місячні премії відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Однак, позивач не наводить доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх посадових обов`язків як завідувача сектору правової роботи Управління у вигляді проявлення ініціативності в роботі, належного супроводження справ в інтересах ДАБІ у вигляді прийнятих на користь ДАБІ судових рішень, проведення семінарів чи надання консультацій посадовим особам Управління з питань законодавства у сфері містобудування, що свідчили б про особистий внесок позивача у загальний результат роботи за період квітень 2019. Зауважив, що сама по собі пропозиція щодо преміювання не є рішенням, яке може бути оскаржене в порядку КАС України. Вказав, що преміюванню проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату, однак, відповідно до наказу ДАБІ від 14 червня 2019 року № 259 позивача звільнено з посади у зв`язку з отриманням двох негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Позивачем електронною поштою надіслано суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з його участю в Новозаводському районному судім. Чернігова у справі №750/2089/20.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивача влітку 2017 року було призначено на посаду завідувача сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області.

У червні 2018 року на посаду начальника управління було призначено Андрєєву Т.О. , у якої до позивача, за його переконанням, виникли неприязне відношення та яка навмисно почала створювати дискомфортні умови праці ОСОБА_1 , а саме: надавала доручення, виконання яких не входить до посадових обов`язків та необґрунтовано занижувала щомісячну премію, як складову частину заробітної плати.

05 червня 2019 року позивач звернувся до Голови ДАБІ України з заявою щодо надання копій витягу з наказу на преміювання за квітень 2019 року відносно позивача.

17 червня 2019 року позивач отримав лист від 11 червня 2019 року з копією наказу про преміювання працівників Держархбудінспекції від 22 квітня 2019 року № 5-П та копію "Пропозиції щодо преміювання" Управління ДАБІ у Чернігівській області за квітень 2019 року. Пунктом 3 наказу премійовано працівників територіальних органів - структурних підрозділів апарату ДАБІ за квітень 2019 року згідно з пропозиціями та з урахуванням відпрацьованого часу.

Відповідно до п. 8 додатку Пропозиції щодо преміювання начальником Управління ДАБІ в Чернігівській області Андрєєвою Т.О. ОСОБА_1 , завідувачу сектору правової роботи Управління встановлена премія у розмірі 0%, що обґрунтовано відпусткою. Проте, позивач зазначає, що у квітні 2019 року не перебував у відпустці. Оновленими Пропозиціями про преміювання за квітень 2019 року відсоток премії за квітень 2019 року встановлений позивачу на рівні 0%, що обґрунтовано незадовільним виконанням посадових обов`язків через систематичну відсутність на робочому місці.

В той же час, згідно з пропозиціями про преміювання Управління ДАБІ за квітень 2019 року, розмір премії складав 10%.

Позивач, не погоджуючись з рішенням начальника Управління ДАБІ у формі пропозицій про преміювання та наказом у відповідній частині, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2, 3 статті 50 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до ч. 6 статті 52 Закону України «Про державну службу» премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Відповідно до п. 1.2 Положення про преміювання державних службовців Державної архітектурно-будівельної інспекції України, затвердженого наказом Держархбудінспекції від 15 серпня 2016 року № 566, преміювання державних службовців проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання.

Згідно п. 2.4 Положення розмір місячної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи Держархбудінспекції.

За п.2.5 Положення розмір місячної або квартальної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи державного органу з урахуванням таких критеріїв: 1) ініціативність у роботі; 2) якість виконання завдань, визначених положеннями про державний орган, самостійний структурний підрозділ, у якому працює державний службовець, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва відповідного державного органу та безпосереднього керівника державного службовця; 3) терміновість виконання завдань; 4) виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо) - далі Критерії.

Пунктом 3.2 Положення встановлено, що керівники структурних підрозділів Держархбудінспекції або особи, які їх заміщують, на основі доведених відділом обліку розрахункових операцій, бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності показників готують обґрунтоване подання щодо встановлення розміру місячної премії кожному державному службовцю з урахуванням пропозицій безпосередніх керівників державних службовців, відповідно до його внеску в результат роботи підрозділу.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, з наведеного вбачається, що преміювання є заходом заохочення працівника та залежить від виконання завдань під час виконання обов`язків державної служби, від його вкладу в загальний результат роботи, якості роботи та результатів, оцінка щодо чого здійснюється за сукупністю вказаних вище Критеріїв.

При цьому, безпосереднє виконання посадових обов`язків не є самостійною та достотною підставою для преміювання працівника. Премія надається за визначні та суттєві досягнення, а не просто за факт перебування на службі. Премія є додатковим видом заробітної плати (винагородою) заохочувального характеру, тож не може розглядатися як неодмінна, беззастережна виплата, яку працівник може вимагати від керівництва органу/установи, в якій працює, щоб йому призначили і виплатили.

Колегія суддів також погоджується з твердженням про те, що пропозиції про преміювання не створюють для певного службовця будь-яких правових наслідків, оскільки виходячи із самого змісту їх найменування є лише пропозиціями, тобто оцінкою керівником за своїм внутрішнім переконанням результатів роботи підлеглого працівника, яке не може бути переоцінене судом, а пропозиції - скасовані. Кінцеве рішення щодо преміювання приймається керівником ДАБІ у формі наказу про преміювання.

Отже, зазначаючи про наявність у нього права на премію, позивач фактично стверджує про існування в його службовій діяльності певних визначних досягнень, проте, в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 статті 77 КАС України, не наводить ніяких доводів на підтвердження їх існування, що б могло слугувати підставою для визнання його роботі у період квітня 2019 як визначної з досягненням суттєвих результатів.

Судова колегія ще раз наголошує на тому, що преміювання працівників є дискреційним правом безпосереднього керівника працівників, обумовлене його суб`єктивною оцінкою діяльності відповідних працівників, пов`язаною з характером, кількістю, інтенсивністю виконаної роботи тощо. Суд не може підміняти собою керівника та надавати таку оцінку на вимогу позивача. В той же час, доказів, які б надали суду привід сумніватися в неупередженості керівника позивача по відношенню до нього самого і до виконаної ним роботи та, відповідно, її оцінки, останнім не наведено.

Позивачем не надано на підтвердження мотивів позовної заяви жодних доказів неприязного відношення до нього з боку керівництва Управління, надання незаконних вказівок чи таких, що не відповідають посадовій Інструкції позивача чи доказів на підтвердження інших обставин, які б ставили під сумнів об`єктивність та неупередженість дій начальника Управління по відношенню до позивача.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для висновку про необ`єктивність чи протиправність дій та рішень начальника Управління ДАБІ у Чернігівській області відносно позивача у зв`язку з формування пропозицій щодо рекомендації про преміювання позивача у розмірі 0%, оскільки відповідач діяв в межах своїх повноважень та на підставі вимог законодавства, відповідно, у суду відсутні підстави для висновку про протиправність спірного наказу ДАБІ України про преміювання та його скасування.

Відтак, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев