Справа № 400/822/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 р. № 400/822/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , Ізраїль

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про розмір поновленої пенсії позивача та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивачу, починаючи з 29.06.2016 у розмірі відповідно до частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), застосувавши коефіцієнт заробітної плати позивача, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, визначений відповідно до статті 40, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки в розмірі 5 377,90 грн., з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 29.06.2016, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 29.06.2016 до їх фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач: прийняв рішення з приводу розрахунку пенсії позивача не на підставі та не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не врахував усіх обставин, у тому числі такі, як коефіцієнт заробітної плати позивача та дані з середньої заробітної плати за відповідні роки, урахування повного страхового стажу, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тобто прийняв своє рішення необґрунтовано; упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, з недотриманням принципу рівності перед законом, не запобігаючи дискримінації, тому що немає пенсіонерів в Україні, крім позивача, яким би відповідач призначив пенсію без урахування даних його заробітної плати, менше мінімуму, встановленого Законом, та відмовлявся би проводити йому періодичні перерахунки, як іншим пенсіонерам; непропорційно, зокрема, з недотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване рішення про перерахунок пенсії; несвоєчасно, тобто своїм рішенням умисно відкладав час отримання позивачем належної йому виплати.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на обставину проведення ним поновлення виплати позивачу пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 1440/1942/18, а не первинне призначення пенсії, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування частини другої статті 40 Закону 1058-IV. Норма щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки застосовується з 01.10.2017 та на дату, з якої виплату пенсії поновлено, ще не діяла. Крім того, чинне законодавство не передбачає щоквартального підвищення пенсій.

На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачу з 29.11.2006 була призначена пенсія за віком на підставі Закону № 1058-IV.

26.12.2015 позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

На підставі заяви позивача від 08.12.2015 відповідач зняв позивача з 01.01.2016 з обліку в Управлінні та припинив йому виплату пенсії.

Зазначені обставини установлені рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 1440/1942/18 (а. с. 64-67, далі Рішення суду від 18.10.2018), яке набрало законної сили 20.11.2018.

Станом на дату припинення виплати позивачу пенсії її розмір становив 4 267,14 грн.. що підтверджується копією розпорядження від 27.10.2015 (а. с. 139) та копією атестату від 09.12.2015 (а. с. 140).

Рішенням від 18.10.2018 у справі № 1440/1942/18 Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є відповідач), що полягає у непоновленні виплати пенсії позивачу, та зобов`язав Інгульське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 29.06.2016, відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Позивач не оскаржував Рішення суду від 18.10.2018.

Рішенням від 11.12.2018 № 59 (а. с. 95) відповідач поновив позивачу виплату пенсії у сумі 4 267,14 грн. з 29.06.2016.

Спір між сторонами полягає у розмірі пенсії, виплату якої позивачу поновлено на підставі Рішення суду від 18.10.2018, тобто фактично суду необхідно установити у цій справі, чи правомірними є дії відповідача, вчинені на виконання Рішення суду від 18.10.2018 в частині визначення розміру поновленої пенсійної виплати позивача.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

За приписами статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За Рішенням суду від 18.10.2018 відповідач був зобов`язаний провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 29.06.2016, відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Зобов`язань щодо призначення або перерахунку пенсії Рішення суду від 18.10.2018 не містить.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

У спірних правовідносинах такою умовою слугувало Рішення суду від 18.10.2018, що набрало законної сили.

На виконання і на розвиток положень Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1), відповідно до пункту 2.8 якого поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, був установлений у таких розмірах: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень (стаття 7 Закону України від 25.12.2015 № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), у 2017 році - з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні (стаття 7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік»), у 2018 році - осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про Державний бюджету України на 2018 рік»), у 2019 році - з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень (стаття 7 Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Відповідач поновив виплату пенсії позивача у розмірі, у якому було припинено її виплату 4 267,14 грн., що не є меншим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача щодо обов`язку відповідача поновити виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта заробітної плати в розмірі 2,87603, середньомісячного заробітку у сумі 10 826,53 грн. (а. с. 12) та розрахувати доплату за понаднормативний стаж, суд бере до уваги, що розмір пенсії позивача вже станом на дату припиненням її виплати (01.01.2016) був обчислений у розмірі 4 267,14 грн.

Доводи позивача фактично зводяться до незгоди із цим розміром пенсії, обчисленим до припинення її виплати.

Одночасно позивач пов`язує обов`язок відповідача провести перерахунок його пенсії до виконання відповідачем Рішення суду від 18.10.2018, яким відповідача зобов`язано саме поновити її виплату.

Поняття призначення, перерахунку та поновлення виплати пенсії не є тотожними.

Закон № 1058-IV не містить імперативного обов`язку органу Пенсійного фонду перерахувати пенсійну виплату особи у зв`язку із поновленням її виплати. Обов`язок перерахувати розмір пенсійної виплати та підстави перерахунку повинні бути передбачені законодавством.

Також позивач не надав доказів звернення до відповідача за перерахунком пенсії з підстав незгоди із її розміром, обчисленим до припинення її виплати.

З цих підстав суд не погоджується з аргументами позивача щодо необхідності перегляду відповідачем коефіцієнту заробітної плати позивача, середньомісячного заробітку для призначення пенсії, визначеного відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, та розміру доплати за понаднормативний стаж.

Крім того, суд бере до уваги, що розрахунок пенсійної виплати позивача включає доплату за понаднормативний стаж (а. с. 69).

Суд не може прийняти посилання позивача на наявність у позивача коефіцієнта заробітної плати у розмірі 2,87603 та заробітку для обчислення пенсії в сумі 10 826,53 грн., оскільки ці показники не підтверджені доказами. Позивач надав суду документ під назвою «Заробітна плата (довідка)» (а. с. 74-75). Суд не може брати цей доказ до уваги, оскільки він не містить підписів уповноважених осіб органу Пенсійного фонду. Походження цього документа не відоме, на відміну від наданих позивачем копій протоколів (а. с. 69-73), сформованих засобами веб-порталу Пенсійного фонду України, які суд вважає допустимими доказами.

Зокрема, веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду (система надання послуг в електронній формі) - сукупність програмно-технічних засобів, що забезпечують оперативне приймання, обробку, зберігання та передачу інформації (даних) під час надання послуг громадянам, застрахованим особам та страхувальникам, а також надання установам банків та організаціям, що здійснюють виплату та доставку пенсій, інформації в електронній формі з дотриманням адресності та заходів щодо захисту відповідних видів інформації (даних); електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, «Про електронні довірчі послуги» та Про захист персональних даних, включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи (пункт 2 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-1).

Щодо вимоги позивача про щоквартальне підвищення пенсій, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність у чинному законодавстві підстав для такого підвищення.

Щодо вимоги про застосування показника заробітної плати за 2016-2017 роки, беручи до уваги, що Рішенням суду від 18.10.2018 суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії позивачу, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII), яким розділ XV Закону № 1058-IV доповнено пунктом 4-3: «Призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %» (абзац перший цього пункту).

Цим самим Законом розділ XV Закону № 1058-IV також доповнений пунктом 4-4 , згідно з яким з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Зазначені правові норми застосовуються з 01.10.2017.

Оскільки позивачу пенсія призначена з 2006 року, а її виплата поновлена 11.12.2018 з 29.06.2016, відсутні підстави для застосування пункту 4-4 розділу XV Закону № 1058-IV.

Натомість суд вважає, що відповідач повинен був провести перерахунок пенсії позивача на підставі пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058-IV.

Суд виходить з того, що за відсутності протиправної бездіяльності відповідача, що полягає у непоновленні виплати пенсії, як установлено у Рішенні суду від 18.10.2018, відповідач повинен був перерахувати пенсію позивача з 01.10.2017 відповідно до абзацу першого пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058-IV, серед іншого, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Доказів виконання такого перерахунку відповідач не надав.

Суд відхиляє посилання відповідача на установлення показника середньої заробітної плати на рівні відповідного показника за 2010 рік на підставі постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2011 у справі № 2-а-4982/2011, оскільки цим судовим рішенням вирішений спір між сторонами, що існував станом на іншу дату. Відповідна обставина не скасовує можливості зміни відповідного показника внаслідок змін у законодавстві.

У зв`язку з вищенаведеним, для захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, а саме: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непроведенні перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058-IV, та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок.

Щодо нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів на суми, які відповідач повинен нарахувати позивачу згідно з вищенаведеними висновками суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №487/6923/16-а.

Оскільки суми пенсії, належні позивачу внаслідок перерахунку із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, ще не нараховані позивачу, відповідно, передчасно робити висновок про порушення відповідачем строку їх виплати, оскільки виплата є наслідком нарахування (перерахунку розміру пенсійної виплати).

Щодо нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів на виконання Рішення суду від 18.10.2018, суд узяв до уваги, що відповідач здійснив нарахування та виплату відповідної компенсації (а. с. 97-99). Зазначену обставину позивач не заперечив, незгоди з сумою компенсації не висловив.

Щодо вимог позивача про проведення індексації, то даними з електронної пенсійної справи (а. с. 69-73) та протоколом про індивідуальний перерахунок (а. с. 100) підтверджується нарахування позивачу індексації.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 840,80 грн., сплачений позивачем за подання адміністративного позову за квитанцією від 10.02.2020 № 93586, які, на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ), що полягає у непроведенні з 01.10.2017 перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) здійснити перерахунок з 01.10.2017 пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ізраїль, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна