Справа № 160/3385/20
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року Справа № 160/3385/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача Гусарова В.О., Радіновського Р.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпроменергосервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
25 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Уніпроменергосервіс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № 000457517 від 29.10.2019 р., яке прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпроменергосервіс".
Ухвалою суду від 18.05.2020 року було відкрито провадження у справі, та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 08.07.2020 року прибув представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені у позові.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
п.198.3, абз. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 1191903 грн., в тому числі: вересень 2018 року 236033 грн., листопад 2018 року 266000 грн., грудень 2018 року 689870 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.3 наведеної статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (абз. «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Згідно пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, надаючи оцінку правомірності винесення податкового повідомлення-рішення, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками ТОВ «Промстрой Технолоджі» за період з 01.09.2018 р. по 30.09.2018 р. та з 01.11.2018 р. по 30.11.2018 р., з ТОВ «БК-Будтехнології» за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р..
За п. 1.4 договору сторони допускають, за умови надання письмової згоди замовника, залучення підрядником спеціалізованих підприємств (субпідрядників) для виконання окремих об`ємів робіт для виконання даного договору.
25.06.2018 року між ТОВ "Уніпроменергосервіс" (підрядник) та ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" (замовник) було укладено договір підряду на поточні ремонти та технічне обслуговування № 18-0718-02/34, предметом якого є: виконання робіт з поточного ремонту та технічного обслуговування основних виробничих фондів замовника, заплановий перелік яких визначається у специфікаціях.
За п. 1.4 договору сторони допускають, за умови надання письмової згоди замовника, залучення підрядником спеціалізованих підприємств (субпідрядників) для виконання окремих об`ємів робіт для виконання даного договору.
Листом від 01.08.2018 р. ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" надано згоду ТОВ "Уніпроменергосервіс" на залучення субпідрядників для виконання робіт згідно договорів підряду № 18-0719-02/34 від 25.06.2018 р., № 18-0842-02/38 від 27.07.2018 р.
Судом встановлено, що ТОВ "Уніпроменергосервіс", як замовником, було укладено з ТОВ «БК-Будтехнології» (субпідрядник) договір № 63 від 03.12.2018 р., предметом якого є: виконання робіт по капітальному та поточному ремонту.
Виконання обумовлених договором робіт підтверджено актами приймання будівельних робіт: № 37 від 28.12.2018 р. (ремонт енергообладнання конвертерного відділу), № 38 від 29.12.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех), № 39 від 29.12.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех), № 40 від 29.12.2018 р. (ремонт котла ТГМ-159 ст.№ 10, 11 Котельний цех), № 41 від 29.12.2018 р. (ремонт механізмів котлів № 3-9 Котельний цех), № 42 від 29.12.2018 р. (ремонт котла продуктивністю 75 т/год. Котельний цех), № 43 від 29.12.2018 р. (ремонт металоконструкцій та газопроводу Газовий цех), № 44 від 29.12.2018 р. (ремонт газопроводу коксового газу до теплоелектростанції Газовий цех), № 45 від 29.12.2018 р. (ремонт трубопроводу, арматури, приймальних лотків, насосів насосних станцій), № 46 від 29.12.2018 р. (ремонт газоходу чистого газу Конвертерний цех), № 36 від 29.12.2018 р. (ремонт енергообладнання конвертерного відділу), № 35 від 29.12.2018 р. (ремонт МНЛЗ-1.3 Конвертерний цех), № 34 від 29.12.2018 р. (ремонт енергообладнання кисневої дільниці Конвертерний цех), № 33 від 29.12.2018 р. (ремонт УПК-2. Система охолодження. Конвертерний цех), № 32 від 29.12.2018 р. (ремонт УПК-2. Газоочищення. Конвертерний цех), № 31 від 29.12.2018 р. (ремонт УПК-2. Заміна звіди. Конвертерний цех), № 25 від 28.12.2018 р. (ремонт енергоблоку Конвертерний цех), № 25/1 від 28.12.2018 р. (ремонт енергообладнання та водопровідно-каналізаційного господарства), № 25/2 від 28.12.2018 р. (обслуговування енергоблоку Конвертерний цех), № 25/3 від 28.12.2018 р. (ремонт МНЛЗ-1.3 Конвертерний цех), № 25/4 від 28.12.2018 р. (ремонт механізмів котлів № 3-9 Котельний цех ТЕЦ), № 25/5 від 28.12.2018 р. (ремонт котла виробництва 75 т/год. Котельний цех ТЕЦ), № 25/6 від 28.12.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех ТЕЦ), № 25/7 від 28.12.2018 р. (ремонт металоконструкцій та газопроводів Газовий цех), № 25/8 від 28.12.2018 р. (ремонт котла трубопроводів, арматури та металоконструкцій), № 26 від 28.12.2018 р. (ремонт енергообладнання кисневої дільниці Конвертерний цех), № 26/1 від 28.12.2018 р. (ремонт котла № 9 Котельний цех ТЕЦ), № 26/2 від 28.12.2018 р. (ремонт УПК-1 системи охолодження Конвертерний цех), № 26/3 від 28.12.2018 р. (ремонт УПК-1 газоочищення Конвертерний цех), № 27 від 28.12.2018 р. (ремонт свічки для згоряння надлишку доменного газу Газовий цех), № 27/1 від 28.12.2018 р. (ремонт насосної станції № 4-к - ремонт трубопроводу), № 27/2 від 28.12.2018 р. (ремонт газопроводу коксового газу до теплоелектростанції Газовий цех), № 27/3 від 28.12.2018 р. (ремонт УПК-1 заміна зводу Конвертерний цех).
За фактом виконання робіт та отриманої передплати ТОВ «БК-Будтехнології» виписано на адресу позивача податкові накладні № 44 від 29.12.2018 р., № 43 від 29.12.2018 р., № 42 від 29.12.2018 р, № 41 від 29.12.2018 р., № 26 від 19.12.2018 р., № 25 від 18.12.2018 р., № 27 від 20.12.2018 р., № 31 від 29.12.2018 р., № 32 від 29.12.2018 р., № 33 від 29.12.2018 р., № 34 від 29.12.2018 р., № 46 від 29.12.2018 р., № 40 від 29.12.2018 р., № 35 від 29.12.2018 р., № 37 від 29.12.2018 р., № 36 від 29.12.2018 р., № 39 від 29.12.2018 р., № 38 від 29.12.2018 р.
20.08.2018 року ТОВ "Уніпроменергосервіс", як замовником, було укладено з ТОВ «Промстрой Технолоджі» (субпідрядник) договір № 42, предметом якого є: виконання робіт по капітальному та поточному ремонту.
Також 16.10.2018 року ТОВ "Уніпроменергосервіс", як замовником, було укладено з ТОВ «Промстрой Технолоджі» (субпідрядник) договір № 55, предметом якого є: виконання робіт по капітальному та поточному ремонту.
Виконання обумовлених договорами робіт підтверджено актами приймання будівельних робіт: № 11 від 24.09.2018 р. (ремонт трубопроводів, арматури та металоконструкцій), № 12 від 24.09.2018 р. (ремонт металоконструкцій та газопроводів), № 13 від 24.09.2018 р. (ремонт трубопроводів, арматури та металоконструкцій), № 14 від 25.09.2018 р. (ремонт трубопроводів, арматури та металоконструкцій), № 15 від 26.09.2018 р. (ремонт котла Конвертерний цех), № 16 від 26.09.2018 р. (ремонт свічки для згоряння надлишку доменного газу Газовий цех), № 17 від 27.09.2018 р. (ремонт трубопроводів, арматури та металоконструкцій), № 18 від 27.09.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех ТЕЦ), № 19 від 27.09.2018 р. (ремонт обладнання та трубопроводів), № 25 від 29.11.2018 р. (ремонт свічки для згоряння надлишку доменного газу Газовий цех), № 26 від 29.11.2018 р. (ремонт металоконструкцій та газопроводів), № 27 від 29.11.2018 р. (ремонт свічки для згоряння надлишку доменного газу Газовий цех), № 28 від 29.11.2018 р. (ремонт енергообладнання кисневої дільниці), № 29 від 29.11.2018 р. (ремонт енергоблока Конвертерний цех), № 30 від 29.11.2018 р. (ремонт котла ОКТ-130БД Конвертерний цех), № 31 від 29.11.2018 р. (ремонт запорно-регулювальної арматури котла Конвертерний цех), № 32 від 29.11.2018 р. (ремонт котла продуктивністю 75 т/год. Котельний цех), № 33 від 29.11.2018 р. (ремонт котла № 9 Котельний цех ТЕЦ), № 34 від 29.11.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех ТЕЦ), № 35 від 29.11.2018 р. (ремонт допоміжного обладнання Турбінний цех ТЕЦ), № 36 від 29.11.2018 р. (ремонт трубопроводів та допоміжного обладнання Турбінний цех ТЕЦ), № 37 від 29.11.2018 р. (ремонт коагулянтного господарства), № 38 від 29.11.2018 р. (ремонт трубопроводів, арматури та металоконструкцій).
За фактом виконання робіт ТОВ «Промстрой Технолоджі» виписано на адресу позивача податкові накладні № 6 від 21.11.2018 р., № 5 від 21.11.2018 р., № 8 від 22.11.2018 р, № 4 від 20.11.2018 р., № 20 від 27.09.2018 р., № 11 від 24.09.2018 р., № 12 від 24.09.2018 р., № 13 від 25.09.2018 р., № 14 від 25.09.2018 р., № 15 від 26.09.2018 р., № 16 від 26.09.2018 р., № 17 від 27.09.2018 р., № 18 від 27.09.2018 р.
Також судом було досліджено акти приймання виконаних підрядних робіт за договорами підряду № 18-0719-02/34 від 25.06.2018 р., № 18-0842-02/38 від 27.07.2018 р., укладеними з ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат".
Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками ТОВ «Промстрой Технолоджі» та ТОВ «БК-Будтехнології» у перевіряємий період.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договорів з контрагентами (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати товару.
Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ТОВ «Промстрой Технолоджі» та ТОВ «БК-Будтехнології» були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не спростовано.
Слід вказати, що видами господарської діяльності ТОВ "Уніпроменергосервіс" є: оброблення металів та нанесення покриття на метали, електромонтажні роботи, установлення та монтаж машин і устаткування, будівництво житлових і нежитлових будівель, а видами господарської діяльності ТОВ «Промстрой Технолоджі» та ТОВ «БК-Будтехнології» - інші будівельно-монтажні роботи, інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у., ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення, будівництво житлових і нежитлових будівель, що, в свою чергу, пояснює придбання будівельно-монтажних послуг, які було придбано в рамках договорів, укладених з ТОВ «Промстрой Технолоджі» та ТОВ «БК-Будтехнології».
Отже, суд вказує на доведеність використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності придбаних у ТОВ "Уніпроменергосервіс" послуг, оскільки придбані послуги використані позивачем з метою отримання прибутку та в межах господарської діяльності.
Також суд зазначає, що вимога відповідача про надання документів, що підтверджують переміщення на території позивача робітників підрядників на території ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" є безпідставною, оскільки чинним законодавством України не передбачене обов`язкове встановлення пропускного режиму на такого роду підприємствах, яким є підприємство позивача, а також ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат". Окрім того такі документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей або послуг.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладеного з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Також суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладеного договору та специфіку придбаних товарів, суд робить висновок, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання послуг у ТОВ «Промстрой Технолоджі» та ТОВ «БК-Будтехнології» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.
Суд звертає увагу на те, що неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. На сьогоднішній день, при вирішенні спорів з податковими органами можуть бути застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес АД" проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, в пункті 7.1 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес СепортСентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі "Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства" (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення "встановлений законом", є передбачуваність. Норму не можна вважати "законом", якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Наявні у матеріалах справи документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Отже, під час судового розгляду позивачем підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товару, їх використання в господарській діяльності, підтверджено виконання умов укладеного договору, надано доказів факту виконання договірних зобов`язань та відповідних розрахунків за укладеним договором.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки акта перевірки від 13.08.2019 року № 45083/04-36-05-17/31980150 про заниження податку на додану вартість на суму 1191903 грн., які ґрунтуються на нереальності правовідносин з вказаними контрагентами-постачальниками, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутності належних доказів правомірності прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпроменергосервіс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 000457517 від 29.10.2019 р. підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 21020,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 11707 від 26.12.2019 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 21020,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року у відпустці, повний текст рішення суду складено 03.08.2020 року.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніпроменергосервіс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 000457517 від 29.10.2019р., яке прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніпроменергосервіс».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніпроменергосервіс» () понесені позивачем судові витрати в сумі 21 020 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 серпня 2020 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков