Справа № 200/5245/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 р. Справа№200/5245/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.05.2020, -

УСТАНОВИВ:

01.06.2020 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області відповідно до тексту позовної заяви позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № від 12.05.2020 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає про протиправність оспорюваного рішення й посилається наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», особи, зазначені у пунктах 4 у пунктах 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. На даний час позивач отримує пенсію за віком, яка була призначена їй відповідно до ст. 7,1 Закону РФ «Про державні пенсії в РФ».

Звертає увагу на те, що однією з підстав для звільнення від сплати єдиного внеску є отримання пенсії за віком, при цьому, зазначена норма Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не конкретизує, за законодавством якої країни особі має бути призначена ця пенсія.

У встановлений судом строк позивачем надано відзив на позовну заяву, де зазначено про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_1 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса платника податків: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 25.09.1995р., номер державної реєстрації 218. Взято на податковий облік 13.11.1995 р. за № 31/81. Станом на теперішній час облікується у ГУ ДПС у Донецькій області, Волновасько- Мангушському управлінні, Мангушській ДНІ (код інспекції 540), як платник податків за основним місцем обліку стан платника податків «0».

У зв`язку с тим, що Позивач перебуває на обліку у ГУ ДПС у Донецькій області, Волновасько-Мангушському управлінні, Мангушській ДПІ (код інспекції 540) Мангушським відділом адміністрування податків і зборів з фізичних осіб при проведені інвентаризації встановлено неподання «Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (Додаток 5) за 2019 рік (далі-Звіт).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування

Так, згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2464, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. ( норма у ред. до 01.01.2018 року)

Дана норма кореспондує п. 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі - Порядок № 435), згідно якого фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу.

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до ч. 4 ст. 4 вказаного Закону особи, зазначені у п. 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

ГУ ДПС у Донецькій області наголошує, що посвідчення №037397 видане ОСОБА_1 від 03.02.2012 року не може служити підставою для отримання вищезазначеної пільги за законодавством України, оскільки позивачка є отримувачем пенсії призначеної за пенсійним законодавством іншої країни (Закон РФ «О государственных пенсиях в РФ), а отже ФОП ОСОБА_1 має нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах, з урахуванням максимальної та мінімальної величини бази нарахування.

Враховуючи наведені положення - податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов`язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а отже прийняте ГУ ДПС у Донецькій області рішення № від 12.05.2020р. про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання,подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом 2464 на загальну суму 170,00 грн., є правомірними, відповідно, у задоволенні вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення слід відмовити в повному обсязі.

Фактичні обставини встановлені судом у справі.

ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса платника податків: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 25.09.1995р., номер державної реєстрації 218. Взято на податковий облік 13.11.1995 р. за № 31/81. Перебуває на обліку у ГУ ДПС у Донецькій області, Волновасько - Мангушському управлінні, Мангушській ДНІ (код інспекції 540), як платник податків за основним місцем обліку стан платника податків «0».

12.05.2020 відповідачем винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 170,00 грн.

У матеріалах справи також наявні:

Копія посвідчення №037397 про призначення пенсії відповідно до ст. 7.1 Закону РФ «О государственных пенсіях в РФ» у розмірі 7 214 руб. 77 коп., пенсія призначена з 23.01.2012, посвідчення видане 03.02.2012.

Копія паспорту громадянки Російської федерації 53 НОМЕР_2 , виданий 09.04.2013 МІД Росії 38005.

Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1 .

Копія посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_3 , видана 11.08.2008, строк дії безстроково.

Копія виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: дата та номер запису 25.09.1995 №2 247 017 0000 000559.

Копія свідоцтва про сплату єдиного податку Серія І №313623 від 19.03.2012, видане ОСОБА_1 , термін дії з квітня 2012, ставка єдиного податку 20% до розміру мін. Заробітної плати. Вид або види діяльності 47.82 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом, взуттям.

Копія акту від 26.03.2020 №1428/05-99-56-34/ від 26.03.2020 про результати камеральної перевірки звітності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання не подання «Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» до податкових органів за 2019 рік.

Копія рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 12.05.2020 № про застосування штрафних санкцій за не подання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Наявні у справі письмові докази, досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 2464).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

При цьому приписами ч. 4 ст. 4 Закону України №2464 встановлено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, суд звертає увагу позивача на п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року №511, який передбачає, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Як слідує з копії пенсійного посвідчення від 03.02.2012, позивач є отримувачем пенсії відповідно до ст. 7.1 Закону РФ «О государственных пенсиях в РФ».

Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності пільг для позивача, як платника єдиного внеску, посилаючись на те, що фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, а також від подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо вони є пенсіонерами за віком і отримують пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а не відповідно до законодавства іншої країни, оскільки в даному випадку позивач є отримувачем пенсії відповідно Закону РФ Про державні пенсії в Російській Федерації та досягла віку, визначеному статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 60 років.

Крім того, відповідачем не враховано те, що Україна та Російська Федерація є учасниками Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Пунктами 1 та 2 статті 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством за новим місцем проживання пенсіонера.

Пенсія по старості, що отримує позивач відповідно до законодавства Російської Федерації, є пенсією за віком в Україні.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач як фізична особа-підприємець, що має статус пенсіонера, яка зареєстрована платником єдиного податку, звільнена від обов`язку подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати понесені позивачем у справі, згідно ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце знаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.05.2020 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 12.05.2020 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 170,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у Донецькій 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк