Справа № 1340/5178/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5178/18
У Х В А Л А

з питань ухвалення додаткового рішення

03 серпня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша Володимира Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №1340/5178/18 за позовом ОСОБА_1 до ДО «Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова» про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення, -

у с т а н о в и в:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ДО «Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова» про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення.

Рішенням суду від 27.11.2018 було повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Суд вирішив:«Позов задовольнити повністю. Визнати протиправними дії ДО «Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова» щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 рік. Зобов`язати ДО «Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова» виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року у сумі 59564,42 грн. Судові витрати розподілу не підлягають.»

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 апеляційну скаргу ДО «Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова» на рішення суду від 27.11.2018 повернуто скаржнику.

25.02.2019 представник позивача адвокат Ревер С.В звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, вказавши що у рішенні суд не вирішив питання відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з апеляційним та касаційним оскарженням вказаних вище рішень, листами Ревер С.В. повідомлявся про те, що його заява буде розглянута судом після повернення матеріалів адміністративної справи до Львівського окружного адміністративного суду.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2019 було задоволено касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019, останню скасовано а справу направлено на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 залишене без змін. Рішення набрало законної сили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, суд визнав за можливе проводити розгляд заяви без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд при прийнятті рішення виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До матеріалів справи долучено Договори №566 про надання правової допомоги, Ордер, копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність, Акт виконаних робі, з якого вбачається що сторони домовилися, що вартість виконаних робіт згідно умов договору становить 5600,00 грн., а також квитанція про оплату послуг на суму 5000,00 грн.

Як вбачається із резолютивної частини рішення від 27.11.2018 питання щодо розподілу судових витрат було вирішено, суд зазначив що такі розподілу не підлягають. Крім цього з матеріалів справи вбачається що позивач звільнений від сплати судового збору.

Щодо відшкодування заявлених витрат на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд враховує, що спірні правовідносини за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке їх регулює, підлягали вирішенню на основі типового застосування норм матеріального права, що на переконання суду свідчить про те, що витрати заявлені представником позивача не є достатньо обґрунтованими та співмірними до позовних вимог.

При цьому варто наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі №1340/5178/18 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.132, 139, 143, 252, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.М.Сакалош