Справа № 1.380.2019.005555
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про розстрочення виконання судового рішення

справа№1.380.2019.005555

30 липня 2020 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) звернулося до суду з позовом до Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» (місцезнаходження: 82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Тураша, 20), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 188771,26грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі №1.380.2019.005555 адміністративний позов задоволено. Стягнено з Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 188771,26грн. Рішення суду набрало законної сили 30.06.2020.

До суду надійшла заява Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про розстрочення виконання судового рішення по адміністративній справі №1.380.2019.005555, а саме: розстрочення сплати податкового боргу в сумі 188771,26грн. рівними частинами на 12 місяців.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не має можливості погасити заборгованість, оскільки у підприємства відсутні кошти. Крім цього, зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За таких обставин арешт рахунків підприємства та його майна заблокує господарську діяльність підприємства та унеможливить належне виконання зобов`язань як перед кредиторами підприємства, так і перед власними працівниками, які залишаться без заробітної плати та підлягатимуть скороченню у зв`язку з зупиненням господарської діяльності підприємства.

Представник позивача подав через канцелярію суду заперечення на заяву про розстрочення постанови суду від 03.12.2019 №1.380.2019.005555. В обґрунтування заперечень зазначив, що заявник не нанадав належних доказів , які б свідчили про наявність обставин, що ускладнюють та роблять неможливим виконання судового рішення в розумінні вимог статті 378 КАС України.

Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду заяви про розстрочення рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Положеннями ч. ч. 3, 4 вказаної статті передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Із вказаного вище випливає, що розстрочення виконання судового рішення передбачає наявність дійсних та реальних обставин, що об`єктивно унеможливлюють, або створюють значні перешкоди у виконанні рішення суду. Такі обставини можуть виникати, зокрема, у зв`язку із відсутністю у боржника відповідних коштів, у разі, коли стягнення усієї суми боргу призведе до порушень або зупинення роботи боржника, інших істотних обставин.

При цьому, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, єдиною правовою підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями ст.ст. 72-77 КАС України. При цьому, обов`язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У заяві про розстрочення виконання судового рішення відповідач зазначив, що на банківських рахунках підприємства відсутні грошові кошти через недостатнє надходження коштів, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Так, на підтвердження факту наявності важкого матеріального становища заявником надано до суду довідку АТ «Альфа-Банк» №30.25 від 06.07.2020 про залишок коштів станом на 06.07.2020 на рахунку Товариства, з якої вбачається, що наявність на рахунку в останнього коштів є недостатньою для погашення суми заборгованості на виконання судового рішення в повному обсязі.

Щодо добросовісності виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті заборгованості заявником до матеріалів справи долучено фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва за 2020 рік та за І-ий та ІІ-ий квартал 2020.

Отже, як встановлено судом з фінансових звітів, Товариство на даний час спроможне виконувати лише поточні зобов`язання (які є першочерговими) для недопущення накопичення нових боргів, а не зобов`язань, які виникли за минулі роки. Разом з тим, із звітних документів вбачається тенденція виходу заявника з рівня збитковості, що свідчить про подальшу перспективу погашення заборгованості у повному обсязі.

Крім того, як на підставу добросовісності щодо сплати заборгованості Товариство покликається на сплату заборгованості по пільгових пенсіях за І-півріччя 2020 на суму 80693,75грн., за 2019рік на суму 128728,00грн., що підтверджується наявними у матеріалах справах платіжними дорученнями.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 зазначив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, розстрочення виконання судового рішення передбачає наявність дійсних та реальних обставин, що об`єктивно унеможливлюють, або створюють значні перешкоди у виконанні рішення суду. Такі обставини можуть виникати, зокрема, у зв`язку із відсутністю у боржника відповідних коштів, у разі коли стягнення усієї суми боргу призведе до скрутного майнового стану боржника.

Відносно аргументів позивача про обов`язковість судового рішення, як підстави для заперечень на заяву про розстрочення його виконання, то суд оцінює їх критично, оскільки розстрочення виконання рішення спрямоване, в першу чергу, на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення. Тому, беручи до уваги неспроможність боржника із поважних причин виконати обов`язок із сплати стягнутої рішенням суду суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, розстрочення сплати боргу навпаки є заходом, спрямованим на забезпечення повного виконання рішення суду з метою утвердження принципу його обов`язковості.

Відповідно до проведеного розрахунку, заявник підтвердив, що у Підприємства є можливість повністю сплатити заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій протягом року.

Водночас, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення судом враховано, що відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення роботи заявника, унеможливить належне виконання зобов`язань як перед кредиторами Підприємства, так і перед працівниками останнього, неможливості вносити своєчасно та в повному обсязі податки та інші обов`язкові платежі.

За результатом дослідження поданих відповідачем доказів, суд дійшов до висновку про наявність обставин, які перешкоджають належним чином виконати судове рішення.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи розмір стягнення 188771,26грн., суд вважає, що заява українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю, а саме виконання вказаного рішення необхідно розстрочити на 12 місяців рівними частинами по 15730,94грн. щомісячно з дня набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

заяву Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості повністю.

Розстрочити виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 у адміністративній справі №1.380.2019.005555 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 188771,26 грн., терміном на 12 (дванадцять) місяців, здійснюючи сплату щомісячно рівними частинами по 15730 (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 94 коп., щомісячно з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Лунь З.І.