Справа № 711/1789/20
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1789/20
Провадження № 2-а/711/41/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2020 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судових засідань Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача за довіреністю Котух М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Черкаській області - лейтенанта поліції Гайдамаки Віталія Олексійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із адміністративним позовом до інспектора УПП в Черкаській області - лейтенанта поліції Гайдамаки Віталія Олексійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення ЕАК № 2154242 від 24.02.2020.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.02.2020, керуючи транспортним засобом Chevrolet Evanda, номерний знай НОМЕР_1 , в місті Черкаси по вулиці Благовісній, він був зупинений працівниками поліції, які повідомили про порушення ним правил дорожнього руху, в частині перевищення допустимої швидкості. Так як він не мав часу на розгляд справи «на місці скоєння правопорушення», а також не мав змоги в повній мірі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ним було заявлено клопотання про розгляд справи в інший час. Таке клопотання було подано в письмовій формі. Інспектор - лейтенант поліції Гайдамака В .О. вручив йому повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на 19.02.2020 на 20 год. 00 хв. Після чого він покинув місце зупинки.

Вказує, що 19.02.2020, не маючи змоги, у зв`язку з від`їздом до іншого міста, з`явитися на вказаний час, ним завчасно було подане до управління патрульної поліції в м. Черкаси відповідне клопотання, в якому він пояснив причину неможливості прибуття на розгляд справи у визначений час, просив відкласти розгляд справи та повідомити його належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Однак, 02.03.2020 ним отримано поштове відправлення, в якому містилася постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК №2154242 від 24.02.2020, в сумі 255 грн., хоча він попередньо виклик про розгляд вказаної адміністративної справи, на вказану дату, не отримував.

Вважає, що вказана постанова є незаконною у зв`язку з порушенням процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП та такою, що прийнята з порушенням чинного законодавства України. При винесенні постанови були грубо порушені його права, не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі зазначеного вище, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2154242 від 24.02.2020.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1789/20 (а.с. 20).

Ухвалою суду від 10.03.2020 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. На виконання ухвали суду позивачем 18.03.2020р. надані матеріали виконання.

Ухвалою суду від 24.03.2020 адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами ст.ст. 286, 268-269 КАС України та ст. 289 КУпАП. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 22).

13.04.2020 відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначає виклад обставин, що: 16.02.2020 о 11 год. 19 хв. відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час відповідачем в м. Черкаси по вул. Благовісна, 83, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000563), було зафіксовано, що водій транспортного засобу CHEVROLET EVANDA (д.н.з НОМЕР_1 ), в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 км/год, чим порушив п. 12.9.6) ПДР України. Після чого, на підставі ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", автомобіль було зупинено.

Зазначає, що відповідач згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.122 КУпАП. Надалі відповідач, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п.2.4 ПДР, оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія.

Під час розгляду справи позивач факт вчиненого правопорушення заперечував та заявив письмове клопотання про перенесення дати розгляду справи в зв`язку з тим, що він поспішає до лікарні та бажає при розгляді справи про адміністративне правопорушення скористатися правовою допомогою. Відповідачем дане клопотання було прийняте та, відповідно, за погодженням з позивачем, перенесено розгляд справи про адміністративне правопорушення до приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області на 20 год. 00 хв. 19.02.2020.

Між тим, 19.02.2020 позивач за визначеною адресою і часом для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього не з`явився. У цей же день подав ще раз клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що начебто від`їжджає до іншого міста.

20.02.2020 відповідачем направлено позивачу повторний виклик до приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області на 12 год. 00 хв. 24.02.2020, але на вказаний час позивач також не з`явився. Відповідач о 15 год. 00 хв. в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Л. Українки, 21, розглянув справу, відповідно до ст. 258 КУпАП, ст. 268 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст.252 КУпАП, після чого виніс постанову серії ЕАК №2154242 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. Надалі відповідач, згідно із ст. 285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення. Також, позивачу було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови.

Тож, вказує, що відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти позову, оскільки на фото- та відеозаписі з технічного приладу TruCam видно, що транспортний засіб, яким, як було встановлено, керував позивач, порушив вимоги швидкісного режиму в населеному пункті, тобто позивач під час руху або умисно не виконав вимог ПДР, або був неуважний, не стежив за дорожньою установкою, відволікся та не вибрав безпечної допустимої швидкості, щоб не наражати на небезпеку учасників дорожнього руху, за що був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності відповідачем згідно чинного законодавства. Відповідачем, при розгляді справи про адміністративне правопорушення і винесенні постанови по справі відносно позивача, доведено наявність події та складу адміністративного правопорушення і вини особи у його вчиненні. Крім того, при спілкуванні позивач дав зрозуміти, що не знає ПДР України, оскільки пояснив, що в населенному пункті дозволена швидкість руху, яка на його думку, становить 60км/год; завжди намагається рухатися по місту зі швидкістю 79км/год, що зафіксовано на відеозаписі.

У відзиві зазначено, що позивач на місці вчинення правопорушення надав клопотання на перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю залучення правової допомоги. У клопотанні він також зазначив, що бажає, щоб виклик йому надіслали саме поштовим зв`язком. На місці визначатися з датою розгляду справи та отримувати виклик на цю дату позивач не хотів. Логічно пояснити таке бажання не міг. Було видно, що позивач намагався уникнути відповідальності, шляхом неотримання виклику, а відповідно і неявки на розгляд справи відносно нього. Крім того, як зафіксовано на відеозаписі, позивач зарані планував ухилитися від явки для розгляду справи, щоб уникнути відповідальності, оскільки повідомив, що і на цю дату не з`явиться та щось напише типу заяви, що начебто він від`їхав у відрядження, щоб не було підстав розглядати справ через те, що він належним чином не повідомлений. Права позивача відповідачем порушено не було. Позивач був ознайомлений з матеріалами справи (доказами) на місці вчинення правопорушення, надав усні пояснення та заявив клопотання. Окрім того, основною причиною переносу розгляду справи було бажання залучити адвоката. Таким чином, за відсутності позивача в день розгляду справи міг бути захисник позивача, проте ні захисника, ні згадування про нього в повторному клопотанні - не було.

Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. А тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що 16.02.2020р. він був зупинений працівниками поліції, які роз`яснили йому права та повідомили, що він порушив ПДР. Він просив призначити розгляд справи на інший час, оскільки поспішав до лікаря, але доказів про це немає. Відкласти хотів розгляд справи, щоб ознайомитися із нормативними актами, проконсультуватися із юристами. Також отримав на місці виклик щодо розгляду справи і інший день, але у призначений час 19.02.2020р. він не зміг з`явитися до управління патрульної поліції, про що подав клопотання про перенесення розгляду справи. 02.03.2020р. він отримав на пошті листа із постановою від 24.02.2020р. та іншого листа із викликом на 24.02.2020р. Позивач вказав, що він не оскаржує той факт, - чи порушив він Правила дорожнього руху, чи ні, його права порушені відповідачем тим, що він не був завчасно повідомлений про розгляд щодо нього справи, а тому вважає постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки винесена із процесуальними порушеннями. Крім того, зазначив, що 19.02.202р. бл. 12-00 ним особисто було подано до управління клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки він від`їздив в інший населений пункт, але квитка в нього не було. Зустрітися з інспектором перед від`їздом не зміг, щоб узгодити іншу дату розгляду справи. Його не було в місті три дні. При цьому, з 21.02.2020р., коли він повернувся до Черкас , він не вчинив заходів для того, щоб органом поліції була розглянута справа, оскільки вважає, що орган поліції повинен був повідомити його про дату і він чекав на виклик. Зазначив, що для нього не є принциповим розмір стягнення, але постанову інспектора слід скасувати і справа повинна бути розглянута. Зазначив, що постанову по суті правопорушення він не оскаржує, а оскаржує процедуру її винесення. Вважає, що інспектор не дотримався вимог ст.ст. 278, 268, 7 КУпАП, оскільки інспектор не мав відомостей про те, чи був він (позивач) обізнаний про дату та час розгляду справи. Вказує, що його права порушені, оскільки розглянута справи без нього і відсутні докази, що він був проінформований про розгляд. Додав, що протягом часу з 16 по 19.02.2020 він вивчав законодавство, але не звертався до управління з тим, щоб ознайомитися із матеріалами справи, а мав намір з ними ознайомитися при розгляді справи. Просив задовольнити позов.

Відповідач інспектор Гайдамака В.О. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Під час розгляду справи 29.04.2020р. залучено в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту патрульної поліції Котух М.В. повністю заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві інспектором Гайдамака В. О. Зазначив, що 16.02.2020р. інспектор зупинив ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР. Розгляд справи розпочався на місці події, але ОСОБА_1 заявив про необхідність мати захисника і інспектор задовольнив його клопотання, запропонувавши дату для розгляду справи, але позивач заперечував розглядати на місці і заперечував узгодити іншу дату розгляду. Згодом, позивач все ж таки погодився і отримав виклик на 19.02.2020р. на 20-00. У призначений день та час він не з`явився до управління для розгляду справи і цього ж дня подав клопотання про відкладення, але не зазначив обставини та не надав підтвердження поважності причин неможливості з`явитися на призначений час для розгляду справи та кількості днів його відсутності у місті Черкаси. Тому, 20.02.2020р. ОСОБА_1 було направлено листа про виклик на 24.02.2020р. Між тим, і на 24.02.2020р. він не з`явився до управління для розгляду справи. За даними Укрпошти лист від 20.02.2020р. був у точці видачі адресату 21.02.20р., але ОСОБА_1 не з`явився до відділення зв`язку для отримання виклику. Вважає, надані ОСОБА_1 квитки на автобус неналежними доказами, а наданий відповідачем відеозапис, яким зафіксовано вчинення позивачем правопорушення та розгляд справи на місці - належним доказом правомірності дій інспектора. Вважає, що позивач не скористався правом ознайомитися із матеріалами справи в управлінні поліції у будь-який день до розгляду справи. Крім того, на місці події йому було надано для перегляду відеозапис, він скористався правом заявити клопотання і воно інспектором було розглянуто. Зазначає, що при здійсненні розгляду справи на місці 16.02.2020р. ОСОБА_1 заявив інспектору, що не має намірів з`являтися до УПП щодо розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Крім того, позивач скористався правом оскаржити постанову до суду. Жодних перешкод у користуванні правовою допомогою адвоката, йому ніхто не чинив. Відсутні дані про те, що він, чи його представники зверталися до управління щодо ознайомлення із матеріалами справи до початку розгляду справи, враховуючи пояснення ОСОБА_1 . Також, коли ОСОБА_1 19.02.2020р. приніс до управління заяву про відкладення розгляду справи, то він міг запропонувати узгодити іншу дату розгляду, або запропонувати провести розгляд справи при його прибутті до управління в цей же день, але він цього не зробив, оскільки не мав намірів розглянути справи та встановити об`єктивну істину. Вважає, що поліцейським Гайдамака В.О. не порушені права позивача та норми чинного законодавства, а ОСОБА_1 не мав намірів брати участь у розгляді справи, не отримував виклики, які направлялися поштовими відправленнями, про що свідчить його поведінка.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, зокрема, переглянувши відеозапис, що наданий відповідачем, докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що як зазначено у постанові, 16.02.2020 об 11год. 19 хв. в м.Черкаси, по вул. Благовісна, 83, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET EVANDA (д.н.з НОМЕР_1 ) рухався зі швидкістю 74 км/год та перевищив встановлену швидкість на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000563 (відеофіксація додається), чим порушив п. 12.9 б) ПДР (Перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3.).

За клопотанням ОСОБА_1 , датованого 16.02.2020р. розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього було відкладено на 19.02.2020 (повідомлення-запрошення від 16.02.2020р. отримано ОСОБА_1 на місці події, про що свідчить його розписка). При цьому, у повідомленні роз`яснені наслідки неприбуття ОСОБА_1 на розгляд справи. В подальшому, ОСОБА_1 19.02.2020р., як вказав під час розгляду справи, о 12-00 подав до Управління ПП клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незапланованим від`їздом на декілька днів у невідкладних справах до м. Києва.

Повідомленням за підписом начальника управління Кокоба О. від 20.02.2020р. №2212/41/24/01-2020, яке направлено поштовим рекомендованим відправленням 20.02.2020р. відповідно до списку №35, фіскального чеку та списку №416, яке за даними Укрпошти не було отримане адресатом і повернуто до відправника, ОСОБА_1 викликався на розгляд справи на 24.02.2020р. на 12-00. Між тим, ОСОБА_1 у призначені дату та час не з`явився до управління і про поважність причин своєї неявки не повідомив. Крім того, ні ним, ні будь-якими його представниками не були надані підтвердження поважності причин неявки ОСОБА_1 для розгляду адміністративної справи.

Тож, інспектором роти № 3 батальйону УПП в Черкаській області лейтенантом поліції Гайдамака В.О. 24.02.2020р. складено відповідний рапорт та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2154242, за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Частина 1 статті 122 КУпАП (в редакції станом на час події) передбачала адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака може бути зменшена установленням у кінці зони його дії знака 3.32. Дія знаку поширюється на всю відповідну зону.

Знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Зона дії знаку поширюється до найближчого перехрестя.

У п. 12.4 закріплено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Так, за дослідженими фотознімками та даними схеми розташування знаків 5.70 по вул. Благовісна в м. Черкаси, що надані відповідачем, судом встановлено, що дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксувания порушень Правил дорожнього руху» знаходяться на вул. Благовісна, 85, 78, 59, 54, 34, 35 (парні та непарні номери, по обидві сторони дороги, односторонній рух, наявні три полоси руху для ТЗ), які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. При цьому, водієм ОСОБА_1 було здійснено перевищення допустимої швидкості у зоні дії цього знаку по вул. Благовісна, 63.

Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності. Статтею 1 цього Закону визначено поняття: експертна повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, яка проводиться у разі виникнення спірних питань щодо метрологічних характеристик, придатності до застосування і правильності експлуатації засобів вимірювальної техніки; засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності; затвердження типу засобу вимірювальної техніки - рішення призначеного органу з оцінки відповідності, прийняте на основі звіту про оцінку типу, про те, що тип засобу вимірювальної техніки відповідає встановленим вимогам і може використовуватися у сфері законодавчо регульованої метрології у спосіб, за якого він, як очікується, забезпечить надійні результати вимірювань протягом визначеного періоду часу; періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Що стосується застосування працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, то слід зазначити наступне: лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат серія А №006694 затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17463 лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС000563. При цьому, свідоцтво чине до 27.11.2020 року, відмітка повірочного тавра - 27.11.2019 року. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач діапазон вимірювань швидкості від 2км/год до 320км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: плюс-мінус 2 км/год в діапазоні від 2км/год до 200км/год, плюс-мінус 1% в діапазоні від 201км/год до 32-км/год.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Крім того, експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018р. №04/02/03-3008 (термін дії експертного висновку до 27.09.2021) - який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Дані обставини свідчать про можливість застосування цього приладу. За даними Додатку до експертного висновку на номер зразка об`єкту експертизи - ТС000563 - розповсюджується дія експертного висновку.

04.10.2018 затверджені Методичні рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, які застосовуються працівниками поліції.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року №11299/41/2/02-2018. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

При цьому, слід зазначити, що Правила дорожнього руху щодо застосування знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» не передбачають здійснення відеофіксації лише засобами вимірювання в автоматичному режимі. На думку суду, перешкод/обмежень/заборон для застосування працівниками поліції приладу TruCam в ручному режимі, законодавством не визначено.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 перевищив допустиму швидкість, що зафіксовано відповідним приладом і не заперечувалось ним, що підтверджується відеозаписом, який переглянутий судом під час розгляду справи.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції (в редакції на час події), постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Слід зазначити, що Законом України від 14.07.2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, частиною другою цієї статті передбачені адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Слід зазначити, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Тобто, заборони розглядати справу органом Національної поліції без особи, законом не передбачено.

За дослідженими матеріалами справи, встановлено, що адміністративна справа щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розпочата розглядом 16.02.2020р. на місці події (місце зупинки ТЗ), але за клопотанням ОСОБА_1 відкладена на 19.02.2020р., про що йому було достеменно відомо. При цьому, під час розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що були поважні причини щодо неможливості розгляду справи інспектором поліції на місці.

Крім того, суд враховує пояснення ОСОБА_1 , що зафіксовані на відеозаписі, наданому відповідачем, та переглянутому судом, щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, за якими він, зокрема, зазначив: «… я і на це не з`явлюся, напишу, скажімо, заяву про те, що я десь поїхав, командировка там…». Суд використовує як доказ відеоінформацію, так як законність здійснення такого запису передбачена положеннями статей 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Також, суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що він не міг прибути до управління ПП на призначений час та дату - 19.02.2020р. на 20-00 на розгляд справи, і вважає докази, що надані ним (квиток на автобус від 20.02.2020) таким, що не підтверджують його доводи про те, що він перебував три дні за межами міста Черкаси (відбув 16.02.2020р. вдень) і повернувся лише 21.02.2020р., оскільки як вбачається із цього квитка тип2 ААПП, - автобус здійснив рейс від АС Київ до АС Черкаси 20.02.2020р. о 16-45. При цьому, даних про те, що ним скористався саме ОСОБА_1 , немає. Крім того, документального підтвердження про те, що ОСОБА_1 на «маршрутці» 19.02.2020р. відбув до м. Києва, ним до суду надано не було.

Отже, як на думку суду, навіть, припустивши, що ОСОБА_1 прибув до м. Черкаси 20.02.2020р. за цим квитком, то, відповідно міг прибути до управління патрульної поліції наступного дня та в інші дні, щоб взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, будучи обізнаним про те, що така справа розпочата розглядом і ним було подане 16.02.2020р. та 19.02.2020р. клопотання про його відкладення. Між тим, він цього не зробив, як і не вжив заходів, щоб особисто, або через представника - адвоката ознайомитися із матеріалами справи, незважаючи на те, що таку підставу він вказував при обґрунтуванні причин відкладення розгляду справи 16.02.2020р.

Крім того, знайшли своє підтвердження доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 вкотре був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи на 24.02.2020р. рекомендованим поштовим відправленням, яке 20.02.2020р. було направлено на адресу позивача, про що вбачається з даних списку №35, фіскального чеку від 20.02.2020р. списку згрупованих відправлень №416.

Таким чином, зазначена поведінка ОСОБА_1 дає підстави суду вважати, що він не бажав розгляду справи. При цьому, суд враховує, що орган Національної поліції вжив всіх передбачених законом заходів щодо розгляду справи за участі ОСОБА_1 , що підтверджується дослідженими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд вважає, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, надали до суду належні і допустимі, у розумінні ст. 72 КАС України, докази, які підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови від 24.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Постанова від 24.02.2020 відповідає вимогам чинного законодавства. При прийнятті рішення органом Національної поліції, від імені якого діяв інспектор патрульної поліції Гайдамака В.О., не було допущено порушень вимог чинного законодавства, він 16.02.2020р. і в послідуючому діяв відповідно до своїх службових обов`язків, за законом мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, ним був виконаний обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи. При прийнятті рішення ним враховані норми ст. 9 КУпАП і накладено стягнення у межах санкції статті 122 ч.1 КУпАП.

Отже, доводи позивача спростовуються належними та допустимими доказами, які надані до суду відповідачем Гайдамака В.О. та досліджені під час розгляду справи, в тому числі і даними відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції. На думку суду, позивачем не доведено обставин порушення його прав та інтересів інспектором поліції Гайдамака В.О. та Департаментом патрульної поліції щодо здійснення процедури розгляду справи та прийняття відповідного рішення, враховуючи, що ним і не оскаржується наявність події адміністративного правопорушення. Крім того, безпідставними є доводи позивача про те, що у повідомленні-запрошенні до підрозділу поліції для розгляду адміністративної справи, що датоване 16.02.2020р. ще до розгляду справи та винесення постанови, інспектором вже, начебто, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постанова від 24.02.2020р. була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом, який отримано ним 03.03.2020р., відповідно до відстеження Укрпошти. Строки звернення до суду із цим позовом (надійшов до суду 05.03.2020р.) позивачем не порушені.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати слід компенсувати за рахунок державного бюджету відповідно до порядку, встановленого КМУ, враховуючи дату звернення до суду із цим позовом та висновки ВП ВС, що викладені у постанові від 18.03.2020р. у справі №543/775/17.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 33, 122, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 268-271, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) до інспектора УПП в Черкаській області - лейтенанта поліції Гайдамаки Віталія Олексійовича (м. Черкаси, вул. Л.Українки, 21), Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2020 року серія ЕАК №2154242, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складений 29.07.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька