Справа № 240/7108/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/7108/20

категорія 109010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Кутня Т.В.

за участю: представника позивача - Мелешка М.А.,

представника відповідача - Кондратюка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Громадської організації "Громадська оборона" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІДЖІ" про визнання протиправним будівництво, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Громадська організація "Громадська оборона" звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІДЖІ", у якому просить:

- визнати протиправним будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки за адресою: м.Житомир, проспект Незалежності, 29 на земельній ділянці кадастровий номер: :05:025:0017, цільове призначення відповідно до КВЦПЗ - 03.07. "Будівництва та обслуговування будівель торгівлі", що відноситься до земель житлової та громадської забудови;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПІДЖІ" використовувати земельну ділянку за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 29 кадастровий номер: :05:025:0017 цільове призначення відповідно до КВЦПЗ - 03.07. "Будівництва та обслуговування будівель торгівлі", що відноситься до земель житлової та громадської забудови в межах цільового призначення та з дотриманням екологічних норм;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПІДЖІ" припинити вчиняти дії еколого-небезпечної діяльності за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 29 кадастровий номер: :05:025:0017 цільове призначення відповідно до КВЦПЗ - 03.07. "Будівництва та обслуговування будівель торгівлі".

В обґрунтування позову зазначено, що будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 29 здійснено відповідачем з порушенням цільового використання земельної ділянки, державних будівельних норм, містобудівної документації міста Житомира та Закону України "Про охорону навколишнього середовища", що становить потенційну небезпеку для мешканців Житомирської ОТГ і для навколишнього природного середовища.

Разом з позовом, Громадська організація "Громадська оборона" подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18 травня 2020 року відмовлено Громадській організації "Громадська оборона" у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 21 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Вирішено призначити підготовче засідання у справі із повідомленням учасників справи про його проведення об 11:00 09.06.2020.

09.06.2020 у зв`язку з неявкою представника відповідача, підготовче засідання відкладено на 11:00 25.06.2020.

25.06.2020 у зв`язку із наданням часу для підготовки представником відповідача відзиву на позов, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11:00 14.07.2020.

09.07.2020 до суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відмовлено Громадській організації "Громадська оборона" у забезпеченні позову.

14.07.2020 за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті розпочато 14.07.2020.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно договору купівлі-продажу укладеного 06.06.2017 між Житомирською міською радою (Продавець) та ТОВ "ЮПІДЖІ" (Покупець), та змін до нього від 08.06.2017, ТОВ "ЮПІДЖІ" на земельних торгах у формі аукціону отримало у приватну власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення з категорії земель - землі житлової та громадської забудови, за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 29, кадастровий номер :05:025:0017.

Наказом департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 08.08.2017 №52/17 зі змінами, внесеними наказом від 18.09.2019 №123/19, затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки" на земельній ділянці кадастровий номер :05:025:0017.

19.07.2019 товариству надано дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 24 з будівництва об`єкта "Будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки" в м.Житомир по проспекту Незалежності,29.

06.05.2020 ТОВ "ЮПІДЖІ" видано сертифікат №ІУ 48, яким Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації "Будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки за адресою: Житомирська область, м. Житомир, проспект Незалежності,29."

Позивач, вважаючи, що ТОВ "ЮПІДЖІ" незаконно збудувало та ввело в експлуатацію об`єкт підвищеної небезпеки - АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки, що створюватиме загрозу життю та здоров`ю громадян та навколишньому середовищу, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Земельні відносини врегульовані положеннями Конституції України, Земельного кодексу, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, завданнями яких є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Так, правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою , регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначені Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Щодо посилань позивача на нецільове використання земельної ділянки відповідачем, суд зазначає слідуюче.

Матеріалами справи підтверджено, що код класифікації виду цільового призначення земельної ділянки, на якій здійснювалося будівництво об`єкта "Будівництво АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки" в м.Житомир по проспекту Незалежності,29 відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року N 548 - 03.07. "Будівництво та обслуговування будівель торгівлі".

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" вказано, що під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 Земельного кодексу України, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

У відповідності до статті 71 Земельного кодексу України, до земель автомобільного транспорту належать землі під спорудами та устаткуванням енергетичного, гаражного і паливороздавального господарства, автовокзалами, автостанціями, лінійними виробничими спорудами, службово-технічними будівлями, станціями технічного обслуговування, автозаправними станціями, автотранспортними, транспортно-експедиційними підприємства авторемонтними заводами, базами, вантажними дворами, майданчиками контейнерними та для перечеплення, службовими та культурно-побутовими будівлями й іншими об`єктами, що забезпечують роботу автомобільного транспорту.

До земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв`язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: а) паралельні об`їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з`їзди; б) майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об`єкти служби дорожнього сервісу; в) будинки (в тому числі жилі) та споруди дорожньої служби з виробничими базами; г) захисні насадження.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України).

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, що затверджена наказом №548 від 23.07.2010 Державного комітету України із земельних ресурсів, коду 03.07 (код земельної ділянки з кадастровим номером № :05:025:0017) відповідає цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, зокрема, до земель громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування).

При цьому, слід зазначити, що Класифікацією видів цільового призначення земель, що затверджена наказом №548 від 23.07.2010 Державного комітету України із земельних ресурсів та жодним чинним нормативно-правовим актом не визначено окремого цільового призначення земельних ділянок для розміщення автозаправних станцій.

Крім того, у чинному, на момент вирішення судового розгляду справи по суті спору, законодавстві, відсутні будь-які заборони щодо розміщення АЗС на землях житлової та громадської забудови.

Поряд з наведеним, слід зазначити, що відповідно до пункту 3.2.2 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 р. № 327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2005 р. за № 1350/11630, автозаправна станція (АЗС) - різновид об`єкта напівстаціонарної роздрібної торгівлі з продажу пального для автотранспортних засобів з використанням спеціального обладнання, а також супутніх товарів.

Автозаправочний комплекс належить до об`єктів торгівлі, отже відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, на якій він розташований.

Щодо посилань позивача те, що АЗС повинна розміщуватися на землях транспорту та дорожнього господарства, то слід зауважити, що автозаправні станції належать до земель транспорту тільки тоді, коли вони будуть забезпечувати роботу об`єктів автомобільного транспорту.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 67, 71 Земельного кодексу України до земель автомобільного транспорту належать землі, надані виключно підприємствам, установам та організаціям автомобільного транспорту. Землі під автозаправними станціями включаються до земель автомобільного транспорту тільки у випадку, якщо така земельна ділянка відводиться автотранспортному підприємству, яке має право здійснювати відповідну діяльність. Оскільки позивач не відноситься до підприємств автомобільного транспорту, розміщення АЗС на земельній ділянці з кодом 03.07 не суперечить чинному законодавству.

Суд зазначає, що позивачем як замовником будівництва повністю дотримано встановлений законодавством порядок проектування та будівництва автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки були чинними до завершення будівництва об`єкту.

Крім цього, станом на час розгляду даної справи, всі отримані позивачем дозвільні документи щодо будівництва об`єкта є чинними, судових рішень, що набрали законної сили, про їх скасування, суду надано не було. Отже, відсутні будь-які підстави стверджувати, що будівництво обговорюваного об`єкта на спірній земельній ділянці є порушеним та/або не відповідає вимогам екологічного законодавства.

Щодо тверджень позивача з приводу непроведення ТОВ «ЮПІДЖІ» процедури оцінки впливу на довкілля та відсутність відповідного висновку та/або висновку державної екологічної експертизи стосовно планової діяльності відповідача, суд зважає на наступне.

В межах адміністративної справи №240/11107/19 за позовом ОСОБА_1 , де предметом розгляду була протиправність дій Державної архітектурно - будівельної інспекції України щодо надання дозволу № IУ 24 ТОВ "ЮПІДЖІ" на будівництво автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, автогазозаправним пунктом та автомийки за адресою: Житомирська область м. Житомир проспект Незалежності, 29 , досліджувалося, зокрема, питання наявності/відсутності у ТОВ «ЮПІДЖІ» оцінки впливу на довкілля та можливості проведення будівництва АЗК з пунктом сервісного обслуговування населення, адміністративними приміщеннями, АГЗП та автомийки без висновку з оцінки впливу на довкілля або висновку державної екологічної експертизи.

Судом враховано, що рішення суду за результатами розгляду справи №240/11107/19, на час розгляду даної справи, законної сили не набрало.

Поряд з наведеним, слід зазначити, що в силу положень абз. 2 п. «а» ч.1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» проведення перевірки в частині дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства про оцінку впливу на довкілля є компетенцією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Громадської організації "Громадська оборона" є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

У задоволенні позову Громадської організації "Громадська оборона" (вул.Шевченка, 14, кв. 34, м.Житомир, 10002, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІДЖІ" (вул. Толстого, 5, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500, ) про визнання протиправним будівництво, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Липа

Повне судове рішення складене 24 липня 2020 року