Справа № 320/6101/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6101/19 Головуючий у І інстанції Терлецька О.О.
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни другої групи, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни другої групи, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування вимог зазначав, що він проходив військову службу в Збройних Силах, під час проходження військової служби отримав травму та захворювання які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. Згідно з Витягом з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв № 2707 від 28.09.2018 року - травма та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та необхідним переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги, проте ІНФОРМАЦІЯ_3 не були направлені документи до Міністерства оборони України в порядку передбаченому чинним законодавством.

Так, у листі з відмовою в направленні документів Позивача до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 вказує на те, що документи не відповідають вимогам встановлених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Таку відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 в направленні на адресу Міністерства оборони України висновку Позивач вважає протиправною, оскільки подані ним документи відповідають законодавчо встановленій формі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни другої групи, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни другої групи, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Київський обласний військовий комісаріат в апеляційній скарзі зазначає, що Позивач в порушення встановленого Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 не звернувся до Київського ОВК, а натомість надіслав документи безпосередньо до Департаменту фінансів міністерства оборони України, тому комісія Міністерства оборони України протоколом від 01 листопада 2019 року № 142 повернула документи на доопрацювання у зв`язку з неповним їх наданням, що суперечить вимогам встановленого Порядку, про що він був повідомлений листом військового комісара Бориспільського ОМВК від 26.11.2019 року № 3/2/1455, разом з витягом з протоколу засідання комісії від 01.11.2019 року № 142.

У подальшому Позивач документи оформив встановленим порядком та подав до Бориспільського ОМВК, які були відправлені 12.12.2019 року № 3/2/1538 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в свою чергу, до Департаменту фінансів Міністерства оборони України 13 грудня 2019 року № 2/5/2813.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України від 15 січня 2020 року № 4 заявнику було відмовлено в одержанні одноразової грошової допомоги та встановленим порядком повідомлено про прийняте рішення 12.02.2020 року № 3/2/204 Бориспільським ОМВК.

Таким чином Відповідач зазначає, що на момент подання адміністративного позову Позивач достеменно знав про рішення прийняте комісією Міністерства оборони України протоколом від 01 листопада 2019 року № 142, яка повернула документи на доопрацювання у зв`язку з неповним їх наданням, що суперечить вимогам встановленого Порядку.

Відзив на апеляційну скаргу Позивачем не подавався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. З ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що сержант запасу, ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах, під час проходження військової служби отримав травму та захворювання які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. У листопаді 1988 року був звільнений з військової служби.

Згідно з Витягом з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв № 2707 від 28.09.2018 року - травма та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

08.10.2018 року під час огляду органами МСЕК Позивача вперше визнано інвалідом II групи (довічно), внаслідок травми та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ № 1049133 від 08.10.2018 року).

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист , військовослужбовців та членів їх сімей», Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та необхідним переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги.

Так, листом від 30 вересня 2019 року № 2/5/2061 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив Позивача, що дана ний ним пакет документів, щодо виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві» відпрацьований в Київському обласному військовому комісаріаті, але не направлений до Департаменту фінансів Міністерства оборони України у зв`язку з тим, що документи не завірені належним чином.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, а свої права порушеними Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи Позивачу в надісланні документів на адресу Міністерства оборони України Київський обласний військовий комісаріат вийшов за межі своїх повноважень та допустив грубе порушення вимог пункту 13 Порядку № 975, де зазначено, що до його обов`язків входить тільки реєстрація документів та надіслання їх Міністерству оборони України разом з висновком, та зазначив, що рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги уповноважене приймати лише Міністерство оборони України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в

порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

У силу норм ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до положень ч. 2 п. З Порядку № 975, визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії

Пунктом 2 Порядку № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової, служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 11 Порядку № 975, передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає певний перелік документів до уповноваженого органу.

А саме до заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про ще відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Колегія суддів зазначає, що Порядком № 975 передбачено надання саме копій документів, а не завірених копій, як того вимагав Відповідач у листі від ЗО вересня 2019 року. Крім того, Порядком № 975 не передбачено й надання копії військового квитка.

Відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років при призначенні пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року № 530 (надалі - Положення № 530), уповноваженими органами в Міністерстві оборони України визначено обласні (міські) військові комісаріати.

Проте Київський обласний військовий комісаріат не надіслав документи Позивача до Міністерства оборони України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтонації про те, що відмовляючи Позивачу в надісланні документів на адресу Міністерства оборони України Київський обласний військовий комісаріат вийшов за межі своїх повноважень та допустив грубе порушення вимог пункту 13 Порядку № 975, де зазначено, що до його обов`язків входить тільки реєстрація документів та надіслання їх Міністерству оборони України разом з висновком, та вимоги пункту 4.7. Положення № 530, в якому також чітко зазначається, що Відповідач зобов`язаний направляти документи до Міністерства оборони України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що повноваженнями щодо прийняття будь-яких рішень за результатами розгляду документів Позивача Київський обласний військовий комісаріат не наділений.

Так, відповідно до пункту 13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів (Міністерство оборони України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Наказом Міністерства оборони України від 26 листопада 2016 року № 564, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2016 року за № 1497/29627, створена комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

З огляду на вказане, рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги уповноважене приймати лише Міністерство оборони України.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 802/1966/17-а, від 18 жовтня 2018 року у справі № 825/454/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 331/3287/17 та від 20 травня 2019 року у справі № 697/566/17.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо твердження Відповідача в апеляційній скарзі про те, що документи Позивача були відправлені 12.12.2019 року до КОВК, та в свою чергу, 13 грудня 2019 року до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, та протоколом засідання комісії міністерства оборони України від 15 січня 2020 року № 4 заявнику було відмовлено в одержанні одноразової грошової допомоги, та встановленим порядком повідомлено про прийняте рішення 12.02.2020 року Бориспільським ОМВК, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом 06 листопада 2019 року, тобто до прийняття зазначених Відповідачем рішень.

Окрім того, Відповідачем до суду першої інстанції не було надано ніяких пояснень або доказів на підтвердження правомірності своїх дій, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ч. 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, оскільки Відповідачем не надано до суду апеляційної інстанції доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, колегія суддів не приймає їх до уваги та зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ІНФОРМАЦІЯ_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко