Справа № 320/6530/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року № 320/6530/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт, а саме: бетонний фундамент під прибудову до житлового будинку (зі сторони власної частини житлового будинку) та фільтруючий колодязь, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті "Будівництво будівель та споруд" за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено порушення статті 27, ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність", що полягає у проведенні ОСОБА_1 будівельних робіт без отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки та без отримання права на виконання будівельних робіт; земельна ділянка на час проведення перевірки не оформлена належним чином. Позивач зазначає, що за результатами перевірки було винесено два приписи: про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а також притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Позивач стверджує, що станом на день подання позовної заяви, відповідач вимоги приписів добровільно не виконав, про що свідчать результати повторних перевірок, в наслідок чого позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14.01.2020.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Копію ухвали суду вручено відповідачу 10.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №080.

Судове засідання, призначене на 14.01.2020, було відкладено на 20.02.2020, у зв`язку з неявкою відповідача.

Судова повістка вручена відповідачу 16.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №990.

Судове засідання, призначене на 20.02.2020 було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді Василенко Г.Ю. у відпустці.

Наступне судове засідання призначено на 28.05.2020.

До початку розгляду справи по суті через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання, призначене на 28.05.2020, не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №975.

В силу приписів пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Частиною дев`ятою цієї статті передбачено, що у разі, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 05.11.2018 по 12.11.2018 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі звернення громадянки ОСОБА_2 вх.№10/10-1910/5 від 19.10.2018, направлення від 30.10.2018 №781.18/02 було проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Будівництво будівель та споруд" за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якої складений акт від 12.11.2018 №Т-1211/1.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що під час проведення перевірки встановлено, що замовником будівництва гр. ОСОБА_1 на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , розпочато виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку, а саме: влаштовано бетонний фундамент під прибудову до житлового будинку (зі сторони власної частини житлового будинку) та фільтруючий колодязь.

Перевіркою встановлено, що вказані будівельні роботи виконано без отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, без отримання права на виконання будівельних робіт; земельна ділянка на час проведення перевірки не оформлена належним чином, чим порушено вимоги статті 27, ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність".

Судом встановлено, що акт перевірки від 12.11.2018 №Т-1211/1 підписаний відповідачем без зауважень та вручений останньому 12.11.2018, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на вказаному акті.

З огляду на виявлені порушення вимог містобудівного законодавства, на підставі акту від 12.11.2018 №Т-1211/1 Департаментом ДАБІ у Київській області були видані ОСОБА_1 приписи:

- №С-1211/1 від 12.11.2018, яким ОСОБА_1 зобов`язано у термін до 11.01.2019 усунути виявлені в акті від 12.11.2018 №Т-1211/1 порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

- №С-1211/2 від 12.11.2018, яким ОСОБА_1 зобов`язано зупинити виконання будівельних робіт з 12.11.2018 до усунення порушень зазначених у акті перевірки №Т-1211/1.

Судом встановлено, що приписи від 12.11.2018 №С-1211/1 та №С-1211/2 вручені відповідачу 12.11.2018, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на них.

22.03.2019 Департаментом ДАБІ у Київській області було видано направлення №166.19/02 для проведення позапланової перевірки щодо виконання ОСОБА_1 вимог приписів від 12.11.2018 №С-1211/1 та №С-1211/2.

У період з 28.03.2019 по 29.03.2019 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі вказаного направлення було проведено позапланову перевірку виконання ОСОБА_1 вимог приписів від 12.11.2018 №С-1211/1 та №С-1211/2, за результатами проведення якої складений акт від 29.03.2019 №Т-2903/1.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що під час проведення позапланової перевірки встановлено, що замовником будівництва гр. ОСОБА_1 вимоги припису від 12.11.2018 №С-1211/1 не виконано, а саме: станом на 29.03.2019, згідно реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів ДАБІ України відсутній документ, що дає право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою АДРЕСА_1; припис від 12.11.2018 №С-1211/2 виконано - виконання підготовчих та будівельних робіт зупинено.

З огляду на виявлені порушення вимог містобудівного законодавства, на підставі акту від 29.03.2019 №Т-2903/1 Департаментом ДАБІ у Київській області був виданий ОСОБА_1. припис від 29.03.2019 №С-2903/1, яким відповідача зобов`язано усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил в термін до 29.05.2019 шляхом усунення порушень зазначених в акті перевірки №Т-1211/1 та виконання вимог припису №С-1211/1 від 12.11.2018.

Судом встановлено, що акт перевірки від 29.03.2019 №Т-2903/1 та припис від 29.03.2019 №С-2903/1 у зв`язку з відмовою відповідача від їх отримання засобами поштового зв`язку направлені позивачем за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , та отримані останнім 06.04.2019.

05.09.2019 Департаментом ДАБІ у Київській області було видано направлення №564.19/02 для проведення позапланової перевірки щодо виконання ОСОБА_1 вимог припису від 29.03.2019 №С-2903/1.

У період з 06.09.2019 по 06.09.2019 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі вказаного направлення було проведено позапланову перевірку виконання ОСОБА_1 вимог припису від 29.03.2019 №С-2903/1, за результатами проведення якої складений акт від 06.09.2019 №Т-0609/2.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що перевіркою виконання вимог припису від 29.03.2019 №С-2903/1 встановлено, що вимоги припису від 29.03.2019 №С-2903/1 не виконано, а саме: станом на 06.09.2019, згідно реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів ДАБІ України відсутній документ, що дає право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою АДРЕСА_1; земельна ділянка не приведена до попереднього стану.

Судом встановлено, що акт перевірки від 06.09.2019 №Т-0609/2 підписаний відповідачем без зауважень та вручений останньому 06.09.2019, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на вказаному акті.

Позивачем, встановлено невиконання вимог приписів, винесених за результатами проведених перевірок, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основи містобудування" від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ (далі - Закон №2780-XII) містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Частинами першою та другою статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року №687-XIV визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону №3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону №3038-VI у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Згідно із частиною першою статті 34 Закону №3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 36 Закону №3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Положеннями частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.

За приписами частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пункт 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначає, що відповідно до вимог статті 376 Цивільного кодексу України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону №3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним органам державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

При розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Судом встановлено, що приписи про усунення порушень були належним чином вручені відповідачу. Правом на їх оскарження відповідач не скористався. Станом на день розгляду справи вимоги приписів про усунення порушень відповідач не виконав.

Жодних доказів на спростування вищевстановлених обставин, письмових пояснень, заперечень, відзиву, відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні підстави для знесення об`єкта будівництва, а саме: бетонний фундамент під прибудову до житлового будинку (зі сторони власної частини житлового будинку) та фільтруючий колодязь, за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід також зауважити, що спір, який є предметом даного розгляду не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 161/14920/16-а від 11.04.2018.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 p. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 p., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

В цьому контексті судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що наявність порушення відповідачем вимог законодавчих у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не було жодним чином спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знести самочинно збудований об`єкт, а саме: бетонний фундамент під прибудову до житлового будинку (зі сторони власної частини житлового будинку) та фільтруючий колодязь, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.