Справа № 342/1025/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 342/1025/17 пров. № А/857/6145/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2020 року у справі №342/1025/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобав`язання вчинити дії по перерахунку пенсії (головуючий суддя першої інстанції - Ничик Г.І., місце ухвалення - м. Городенка, дата складання повного тексту - 10.04.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії по перерахунку пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області №475о/с від 31.08.2015 звільнилася з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України у спеціальному званні майор міліції з посади заступника начальника слідчого відділення Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 за №114 з змінами та доповненнями, із призначенням пенсії за вислугу років. З вересня 2015 року позивач отримує призначену пенсію за вислугу років, як пенсіонер МВС України у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (посвідчення серії ААИ за №914141, видане 28.10.2015 Пенсійним Фондом України).

При призначенні позивачу пенсії відповідачем не було враховано всі складові грошового забезпечення за останніх 24 календарних місяці служби перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, зокрема: за 2014 рік індексацію в розмірі 961,02грн.; матеріальну допомогу в розмірі 1700 грн.; одноразову грошову допомогу у сумі 1026,70 грн.; за 2015 рік - індексацію у сумі 497,02 грн.; матеріальну допомогу у сумі 14284,30 грн.; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 76245,95 грн., на загальну суму 94714,99 грн., що підтверджується Протоколом за її пенсійною справою № , Довідкою № К-107/108/01/29-2017 від 29.09.2017 та Довідкою інформаційного характеру про складові грошового забезпечення позивача, виданою ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області. З цього приводу позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з відповідною заявою від 03.10.2017 та просила провести їй перерахунок пенсії з 01.09.2015 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: індексації грошового забезпечення, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто із складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, всього на загальну суму 94714,99 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в перерахунку пенсії, про що свідчить відповідь №809/К-15 від 04.10.2017.

На думку позивача, відповідач протиправно відмовив їй у здійсненні перерахунку, безпідставно вказавши, що зазначені позивачем виплати не враховуються до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії та вважає бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправною, такою що порушує її право на перерахунок пенсійного забезпечення, при цьому покликається на ст.ст. 8, 19, 22, 55 Конституції України, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 19 Закону України «Про міліцію», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», п. 3 Наказу МВС від 31.12.2007 №499«Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», Постанову Верховного Суду України від 10 березня 2015р.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягають у відмові в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 04.10.2016 з грошового забезпечення без урахування індексації в розмірах, зазначених в Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 майора міліції ОСОБА_1 та Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-107/108/01/29-2017 від 29.09.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 04.10.2016 в розмірі обчисленому з 56 % грошового забезпечення з урахуванням індексації, зазначеної в Довідках ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 майора міліції ОСОБА_1 та від 29.09.2017 №К-106/108/01/29-2017, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 14.10.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що індексація є соціальною гарантією, яка компенсує громадянам подорожчання споживчих товарів і послуг, не входить до переліку додаткових видів грошового забезпечення, визначених додатком 16 Постанови, відповідно, не відноситься до виплат на які нараховується єдиний внесок та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсії. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як пенсіонер МВС України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 01.09.2015 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992. Їй 28.10.2015 видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 .

На день звільнення з служби ОСОБА_1 обіймала посаду заступника начальника слідчого відділення Городенківського РВ Управління МВС України в Івано-Франківській області, її спеціальне звання - майор міліції.

У зв`язку з звільненням ОСОБА_1 на пенсію згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області №475 о/с від 31.08.2015 Городенківським РВ УМВС 17.09.2015 був виданий Грошовий атестат №5, на підставі якого відповідач призначив позивачу пенсію в розмірі 3002,01 грн. з 01.09.2015, при обчисленні якої враховано посадовий оклад 970 грн., оклад за спеціальне звання 125 грн., процентна надбавка 35% за вислугу років - 383,25 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за умови режим. обмежень, допуск Ф.2 - 15%, надбавка за особливо важливі завдання - 50%, премія 127 %, надбавку згідно ст. 16 п. «а» непрацездатна дитина віком до 18 років).

03.10.2017 ОСОБА_1 подала до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області заяву про підвищення їй з 01.09.2015 пенсії шляхом її перерахунку із включенням до розміру грошового забезпечення отриманих нею одноразових додаткових видів грошового забезпечення: індексації, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні. До заяви позивачем було додано довідку ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області №К-107/108/01/29-2017 від 29.09.2017 про нарахування та виплату ОСОБА_1 за час служби в УМВС України в Івано-Франківській області за 24 місяці перед звільненням, з 01.09.2013 по 31.08.2015, згідно записів в особових карточках, які знаходяться на зберіганні в архіві, сум грошового забезпечення та сум нарахованого на нього й перерахованого єдиного соціального внеску. Зокрема: у 2014 році: індексацію в розмірі 961,02грн. (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 0 грн.), матеріальну допомогу в сумі 1700 грн. (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: внески працівника 2,6% - 44,20 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 589,9 грн.); одноразову грошову допомогу у сумі 1026,7 грн. (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: внески працівника 2,6% - 26,69 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 356,26 грн.); у 2015 році - індексацію у сумі 497,02 грн. (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 0 грн.), матеріальну допомогу у сумі 14284,3 грн. (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: внески працівника 2,6% - 371,39 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 4956,65 грн.); одноразову грошову допомогу у сумі 76245,95 грн., при звільненні з УМВС (внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування-0 грн.). Також позивач надала отриману від ліквідаційної комісії Довідку інформаційного характеру про складові її грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015.

Листом №809/К-15 від 04.10.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) - пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з служби в органах внутрішніх справ, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Однак, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем матеріальної допомоги в 2014р. та в 2015 р., які не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18).

Крім того, судом вірно зазначено, що відсутні підстави для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсії, оскільки вказана виплата є одноразовою допомогою та має інше правове призначення. Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 3 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі №344/10953/17.

Що стосується вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, суд виходить з наступного.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ(далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення -встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб -роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, суд приходить до висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання врахування індексації до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 6 Закону України № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині 1 цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум для розрахунку пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 15.04.2019 у справі № 522/9659/16-а, від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, від 16.08.2019 у справі №638/19989/16-а.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2020 року у справі №342/1025/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 30.07.2020р.