Справа № 560/4140/20
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4140/20
УХВАЛА

іменем України

31 липня 2020 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30 липня 2020 року звернувся до суду з позовом від 28.07.2020, в якому просить: 1) визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, щодо не вчинення будь-яких дій спрямованих на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 158500 гривень; 2) визнати неправомірною бездіяльність начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіпченко Оксани Миколаївни щодо забезпечення виконання виконавчого листа за №2-943/10 виданого 19.10.2010 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області; 3) зобов`язати старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяну Ірину Олександрівну негайно вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання виконавчого листа, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 19 жовтня 2010 року за №2-943/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 158500 гривень, неупереджено і в повному обсязі вчинити виконавчі дії; 4) стягнути з Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.10.2010 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист за №2-943/10, резолютивна частина якого: „Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 158500 грн.. Внаслідок тривалого невиконання державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Лазаревою А.І. своїх обов`язків ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2013 у справі №676/2713/13-ц було задоволено її скаргу щодо визнання незаконною бездіяльності та рішення державного виконавця. На даний момент дана справа перебуває у виконавчому провадженні старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни. Проте, старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяна Ірина Олександрівна грубо порушуючи норми Закону України „Про виконавче провадження неправомірно без діє відносно реалізації виконавчого листа Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за №2-943/10 від 19.10.2010, по даний час не стягнуто з ОСОБА_2 158500 грн. Також старшим державним виконавцем Очеретяною І.О. не вжито будь-яких дій спрямованих на вчинення заходів спрямованих на притягнення Боржника до відповідальності в порядку передбаченому ст. 75 Закону. Також вважає, що неправомірною бездіяльністю відповідача їй було завдано моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень.

Згідно з Постановою про прийняття виконавчого провадження ВП №27724009 від 17.01.2020 старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяна І.О. прийняла виконавче провадження №27724009 з примусового виконання виконавчого листа №2-943 виданого 30.03.2010 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з Виконавчим листом Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по справі №2-943/10, який виданий 19.10.2010, суд вирішив "Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 158500 гривень".

Отже, скарга сторони виконавчого провадження на бездіяльність державного виконавця повинна бути подана до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області - суду який розглянув цивільну справу №2-943/10.

Цей висновок, також фактично підтверджується позивачем в позовній заяві, адже вказує, що ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2013 у справі №676/2713/13-ц було задоволено її скаргу щодо визнання незаконною бездіяльності та рішення державного виконавця, і ця ухвала 17.06.2013 була залишена в силі Апеляційним судом Хмельницької області. Тобто, позивач обізнаний з порядком вирішення його спору, однак звертається до адміністративного суду.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, предмет та характер спірних правовідносин спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд звертає увагу, що за правилами адміністративного судочинства розглядаються справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а також про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання постанов про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №381/2126/18 (провадження № 14?324 цс 19), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18), від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658 цс 18), від 03 квітня 2019 року у справах № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19) і № 370/1288/15 (провадження № 14-612 цс 18), від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 (провадження № 14-223 цс 19), від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12 вересня 2018 року справа № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18) та № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05 травня 2020 року у справі №589/117/17 (провадження № 14-572 цс 19).

У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також потрібно враховувати, що згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних висновків, вказаних у постановах Великої Палати Верховного Суду, практики ЄСПЛ та встановлених обставин у цій справі, суд вважає, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України, і підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України, немає.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Копію ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї направити позивачу.

Роз`яснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне судове рішення складене 31 липня 2020 року

Головуючий суддяА.І. Петричкович