Справа № 280/4902/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Справа № 280/4902/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача Кравець О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, буд. 4А, оф. 35-Б, м. Київ, 02002) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі - відповідач), треті особи,що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №61967324 від 04.05.2020 щодо боржника - позивача.

Крім того, просить судові витрати покласти на відповідача.

Також позивачем подані заява про поновлення строку звернення до суду та клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем поза межами його повноважень, оскільки прийняті щодо боржника, який проживає, перебуває на території Запорізької області, на території міста Києва не працює та не має рухомого чи нерухомого майна на території м. Києва. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови він не отримував.

Ухвалою від 24.07.2020 було відкрите спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - третя особа), судове засідання призначене на 03.08.2020 з викликом (повідомленням) учасників справи.

29.07.2020 від відповідача до суду надійшла заява про залучення доказів до справи та відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що на примусовому виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження №61967324 з примусового виконання виконавчого напису №12251, виданого 03.04.2020 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в розмірі 91340,00 грн. Зазначає, що до заяви стягувача, який зареєстрований в м. Києві, про примусове виконання зазначеного виконавчого напису була додана інформація про відкритий рахунок на ім`я позивача, на якому станом на 04.05.2020 наявні кошти в розмірі 1,00 грн. Тобто, стягувачем надано документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходяться в межах виконавчого округу відповідача. У зв`язку з надходженням до відповідача заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №12251 від 03.04.2020, у якій зазначено про місцезнаходження майна боржника у виконавчому окрузі відповідача, у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання чи відмови у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання. Крім того, зазначає, що оскаржувана постанова надсилалась в адресу позивача, але поштове відправлення повернулось без вручення адресату 06.06.2020 за закінченням строку зберігання. Просить відмовити у задоволенні позову.

Станом на 14 год. 00 хв. 03.08.2020 від третьої особи до суду не надійшли пояснення, заяви чи клопотання з приводу даного спору.

У судове засідання 03.08.2020 представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, додатково зазначивши, що позивач не має грошових коштів на рахунках у третьої особи.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведені норми права, суд розглянув справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи та за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень судом встановлено, що 04.05.2020 відповідачем було відкрите виконавче провадження №61967324. Зазначене виконавче провадження відкрите з приводу примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №12251, виданого 03.04.2020 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в розмірі 91340,24 грн.

Також 04.05.2020 відповідачем, в межах зазначеного виконавчого провадження, прийняті постанови про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця у сумі 9134,02 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 219,88 грн., про арешт коштів боржника, яким накладений арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , який належить позивачу.

Постановами відповідача від 01.06.2020, прийнятими в межах наведеного виконавчого провадження, звернено стягнення на доходи позивача від Акціонерного товариства «Мотор Січ», Приватного підприємства «Екстако» та Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області у розмірі 20% доходів позивача в сумі 400,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій, 91340,24 грн. суми боргу та 9134,02 основної винагороди виконавця.

Вважаючи постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 1-2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 1 ст. 27 Закону №1403 встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Частинами 1 та 2 ст. 24 Закону №1404 передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Закону №1404 право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження. При цьому згідно ч. 3 ст. 25 Закону №1403 право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач оскаржує постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №61967324, прийняту 04.05.2020 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С №12251, виданого 03.04.2020, про стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в розмірі 91340,24 грн.

Із змісту адміністративного позову встановлено, що підставою оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №61967324 є порушення, на думку позивача, відповідачем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса.

Наявні в матеріалах справи відомості свідчать про те, що виконавчим округом відповідача, визначено місто Київ.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи документами позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . В оскаржуваній постанові зазначено цю ж адресу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно зі статтею 3 даного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Так, пунктом 7.1.2 статті 7 Закону №2346-ІІІ визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже за змістом чинного законодавства, картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 цього ж Кодексу).

Суд зазначає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень статті 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Пунктами 3.1, 3.2 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Суд наголошує на тому, що підставою для відкриття виконавчого провадження за відповідним територіальним округом має бути, зокрема, наявність майна на вказаній території. Кошти, в розумінні чинного законодавства, вважаються майном особи.

Аналогічний висновок міститься і в листі Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року вих. № 23123/16620-33-18/20.5.1, в останньому абзаці якого зазначено наступне: "Виходячи з наведеного, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах".

Приватним виконавцем суду надано докази, що на рахунку позивача, які відкриті у банківській установі, розташованій на території міста Києва, є грошові кошти (1,00 грн.). Інформація третьої особи (виписка з рахунку), додана в заяві про примусове виконання рішення вих. №148829, на яку посилається відповідач у відзиві містить інформацію про наявність на рахунку UA5866286, який належить позивачу, відкритому у третьої особи грошових коштів (1,00 грн.). Так само відповідачем надано суду докази того, що на кошти на цьому рахунку був накладений арешт.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ без порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності інформації про наявність грошових коштів на рахунку позивача, відкритому у третьої особи.

За результатами розгляду адміністративної справи позивачем не доведено протиправність винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження №6196732.

Щодо посилання позивача на неотримання копії оскаржуваної постанови, суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи додані докази надіслання позивачу копії оскаржуваної постанови та її повернення відповідачу без вручення адресату із позначкою пошти «за закінченням строку зберігання».

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскали у задоволенні позовних вимог відмовлено, то питання про розподіл судових витрат не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, буд. 4А, оф. 35-Б, м. Київ, 02002) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 03.08.2020.

Суддя Р.В. Кисіль