Справа № 160/6495/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року Справа № 160/6495/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправною та скасування постанови,-
16 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф ) Тетяни Леонідівни, з урахуванням уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків ( Вольф) Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №59551326 від 15.07.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки її винесено з порушенням місця відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . За приписами статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчим округом приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни визначено місто Київ, а тому були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, будь-які документи у виконавчому провадженні №59551326 на адресу позивача не надходили. Вважаючи оскаржену постанову протиправною, позивач звернулась до суду із означеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6495/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 16 липня 2020 року о 09:05 год. Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк Форвард».
15 липня 2020 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вх. № 9165/20ел) надійшов відзив на позову заяву від приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, в якому відповідач заперечила проти заявлених позовних вимог, зазначила, що виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням майна позивача, що відповідає чинному законодавству, постанову про відкриття виконавчого провадження надсилала позивачу рекомендованим повідомленням, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання протиправною та скасуванню постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не скористалася своїм правом на надання пояснень щодо заявлених позовних вимог.
Позивач у судове засідання не з`явилася, засобами електронної пошти (вх. № 9063/20ел від 13.07.2020) надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, що підтверджується матеріалами справи, будь- яких клопотань та заяв від останніх до суду не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Враховуючи особливості розгляду справи, передбачені ч.4 ст.287 КАС України, суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційного блоку оферти, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Форвард» до кредитного договору № 118327133, ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , 02.10.1997, виданий Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС в Дніпропетровській області зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
У постанові про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019 № 59551326 зазначена адреса боржника: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Абрикосова (Червонофлотська), буд. 24.
Після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 25.07.2019 № 59551326 та постанову про арешт коштів боржника від 25.07.2019 № 59551326. Окрім того, приватним виконавцем було виявлено місце роботи позивача у КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради, та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника від 31.07.2019 № 59551326.
Позивач, не погодившись із винесеною приватним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019 № 59551326 звернулася до суду із означеним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Приписами пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчі написи нотаріусів.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу (абзац 2 частини 1 статті 19 Закону №1404-VIII).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина 3 статті 26 Закону №1404-VIII).
Положеннями частини 1 статті 24 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Таким чином, наведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
Як встановлено судом, підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, за вказаних обставин відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є місто Кривий Ріг.
Суд звертає увагу, що в оскарженій постанові виконавчим округом відповідача є місто Київ.
Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Тобто, Законом №1404-VIIІ саме на виконавця покладено обов`язок встановити чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконанням, відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1404-VIIІ.
Отже, можна дійти висновку, що питання з`ясування місця проживання боржника та/або місця розташування його майна передує відкриттю виконавчого провадження та має вирішальне значення для вирішення питання про те чи дотримано порядок пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Тобто, відповідач, у цьому випадку, відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскарженої постанови лише у разі, якщо місцезнаходження боржника або його майна є місто Київ.
Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
За змістом норм ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
За ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Закон №1404-VIII вирізняє майно боржника, на майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

Законодавець у Законі №1404-VIII вживає термін «майно», поширюючи його значення на «кошти», то термін «кошти» відображається в дужках чи пов`язується змістом у відповідному реченні.

Натомість у ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII термін «майно» вжито без вказівки про кошти.

Отже, виконання рішення за місцезнаходженням майна в розумінні вимог ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII передбачає можливість виконання рішення лише за місцезнаходженням такого, в той час як АТ «Банк Форвард» у свої заяві про примусове виконання рішення зазначив не фактичне місцезнаходження майна, чи грошових коштів, а юридичну адресу розташування банку, в якому відкритий рахунок.

На переконання суду, положення ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку.

Таким чином, з положень Закону №1404-VIII вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у справі від 08 квітня 2020 року № 804/6996/17 та від 30 квітня 2020 року №580/3311/19.

Суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в неї достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Також, позивач зазначив, що не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідач надав до суду документи на підтвердження відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019, проте суд критично оцінює означений доказ, оскільки відповідно до супровідного листа від 15.07.2019 №22698 до постанови про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , у той час, як згідно списку №6089 рекомендованих поштових відправлень зазначена неповна адреса позивача: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 49402, що не є належним доказом на підтвердження виконання відповідачем вимог статі 28 Закону України «Про виконавче провадженні».

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем поза межами наданих повноважень та не у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавством України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не стягуються з відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (вул. Поправки Юрія, б. 6, офіс 15, м. Київ, 02094), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк Форвард» (вул. Саксаганського, буд. 105, м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019 №59551326 з примусового виконання виконавчого напису №810, виданого 07.06.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 16.07.2020.

Суддя О.В. Царікова