Справа № 240/10755/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10755/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

30 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2019 року до суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від № від 03 липня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від № від 03 липня 2019 року.

Обґрунтування позовних вимог мотивовано тим, що за результатами позапланової перевірки був складений акт від 10 червня 2019 року №1668/28-10-42-02/24584514 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Техногор КМ" за липень 2018 року", яким встановлено заниження податку на прибуток за три квартали 2018 року на суму 179 213,00 гривень та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 199 124,99 гривень. На підставі якого контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, нараховані штрафні (фінансові) санкції та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 03 липня 2019 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 03 липня 2019 року № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" судовий збір у розмірі 6347,12 гривень.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Юнігран" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Техногор КМ" за липень 2018 року, за результатами якої складено акт від 10 червня 2019 року № 1668/28-10-42-02/24584514.

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ "Юнігран":

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, що призвело до заниження податку на прибуток за період три квартали 2018 року на суму 179 213 гривень;

- пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 199124,99 гривень, в тому числі: за липень 2018 року на суму 10 833,33 гривень, за серпень 2018 року на суму 188 291,66 гривень.

Не погоджуючись із таким висновком перевірки, ТОВ "Юнігран" 14 червня 2019 року подало заперечення до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, проте контролюючим органом оспорюванні висновки залишено без змін та прийнято податкові повідомлення-рішення: №, № від 03 липня 2019 року.

Як вбачається із акту перевірки від 10 червня 2019 року №1668/28-10-42-02/24584514, підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 03 липня 2019 року № та № слугували наступні порушення, допущені ТОВ "Юнігран", а саме те, що в липні 2018 року ТОВ "Юнігран" оформлено купівлю товару у ТОВ "Техногор КМ". Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту по взаєморозрахункам з ТОВ "Техногор КМ" встановлено його завищення всього в сумі 199124,99 гривень, в тому у числі: за липень 2018 року на суму 10833,33 гривень, за серпень 2018 року на суму 188291,66 гривень.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що постачальниками товару (зуб ковша ЕКГ, ролік конвеєрний в асортименті) ТОВ "Техногор КМ" в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року були: ТОВ ""некс Трейдінг", ТОВ "Лотус Сіті", ТОВ "Халбрейн", ТОВ "Емілія Груп", ТОВ "Відень про трейд", ТОВ "Даксизбуд", ТОВ "Охоронна компанія "Полкан", ТОВ "Реал будпроект".

По вказаним контрагентам ТОВ "Техногор КМ" встановлено невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару, підміну товару, що свідчить про документальне оформлення операцій при їх фактичному невиконанні.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період три квартали 2018 року встановлено заниження податку на прибуток в сумі 179213 гривень, а саме: встановлено використання в господарській діяльності товариства товару (зуб ковша ЕКГ, ролік конвеєрний L-1400 mm, ролік конвеєрний L-1600 mm, ролік конвеєрний L-240 mm, ролік конвеєрний L-310 mm, ролік конвеєрний L-460 mm, ролік конвеєрний L-530 mm, ролік конвеєрний L-750 mm, ролік конвеєрний L-950 mm, корпус шатуна СМД-118, верхня кришка шатуна СМД-18,бокова кришка шатуна СМД-18), купленого у ТОВ "Техногор КМ", як безоплатно отриманого без наявності первинних документів, які опосередковують таке отримання.

16 липня 2019 року за вих. №343 ТОВ "Юнігран" звернулось із скаргою до ДФС України на податкові повідомлення-рішення № та № від 03 липня 2019 року.

Розглянувши скаргу, ДПС України прийняло рішення №2037/6/99-00-08-05-02 від 16 вересня 2019 року, яким залишило без змін вказані податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, та вважаючи такі рішення неправомірними, оскільки первинними документами підтверджується реальність господарських операцій з придбання товару у ТОВ "Техногор КМ", а також використання придбаних ТМЦ у своїй діяльності, звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначальним фактором для формування податкового кредиту з ПДВ є зв`язок придбаних товарів (робіт, послуг) із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів, що відображають реальність таких господарських операцій.

У свою чергу, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Зважаючи на те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, то суд першої інстанції вважає, що висновок податкового органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та завищення суми від`ємного значення за липень-серпень 2018 року в сумі 199124,99 гривень по взаємовідносинах з ТОВ "Техногор КМ" є необґрунтованим.

Щодо тверджень відповідача про відсутність господарських операцій з поставки товару ТОВ "Техногор КМ" його контрагентами ТОВ "Інекс Трейдінг", ТОВ "Лотус Сіті", ТОВ "Халбрейн", ТОВ "Емілія Груп", ТОВ "Відень про трейд", ТОВ "Даксизбуд", ТОВ "Охоронна компанія "Полкан", ТОВ "Реал будпроект" (невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару, підміна товару), то суд першої інстанції не прийняв їх до уваги, враховуючи те, що неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії у даному випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), визначено, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

А тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що будь-яка неправомірна діяльність контрагентів (наприклад, їх "фіктивність", відносини з іншими контрагентами) не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Юнігран" відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що з наданих товариством первинних документів встановлено, що господарські операції між ТОВ "ЮНІГРАН" та ТОВ "ТЕХНОГОР КМ" не підтверджуються у зв`язку з відсутністю реального (легального) походження товарів. При цьому, звертаючи увагу на те, що будь-які документи мають силу первинних лише у разі фактичного здійснення господарських операцій. Якщо ж фактичного здійснення господарських операцій не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (надалі - ПКУ).

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПКУ господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 ПКУ передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а) пункту 198.1 статті 198 ПКУ право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу положень пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Водночас, вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, за змістом положення пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та розміру податку на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

При цьому, наявність або відсутність окремих документів, або окремі недоліки допущені при їх складанні не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших документів видно, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та розміру податку на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (надалі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону №996-ХIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інше).

Для підтвердження господарських операцій з ТОВ "Техногор КМ" за липень 2018 року, позивачем надано суду первинні документи, а саме:

Договір поставки №2 від 01 лютого 2018 року, ТОВ "Техногор КМ" (постачальник) зобов`язується поставити і передати у власність ТОВ "Юнігран" (покупець) продукцію згідно заявок останнього, а покупець зобов`язується прийняти товар та здійснити оплату.

Відповідно до пункту 1.2, 2.1, 2.3 договору, асортимент, кількість та ціна на товар кожної конкретної партії вказується у видатковій накладній. Ціна товару узгоджується сторонами і зазначається у видатковій накладній та рахунку-фактурі на оплату. Розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Товар поставляється самовивозом зі складу постачальника за адресою: м. Коростень, вул. Білокоровичське шосе, 12 (п. 3.3).

За результатами господарських операцій між ТОВ "Юнігран" і ТОВ "Техногор КМ" складено видаткові накладні: №94 від 03 липня 2018 року на товар "зуб ковша ЕКГ" на суму ПДВ 27083,33 грн; №99 від 05 липня 2018 року на товар "корпус шатуна СМД-118" на суму ПДВ 50000 грн; №100 від 05 липня 2018 року на товар "верхня кришка шатуна СМД-18" на суму ПДВ 50000 грн; №101 від 05 липня 2018 року на товар "бокова кришка шатуна СМД-18" на суму ПДВ 50000 грн; №103 від 06 липня 2018 року на товар "ролік конвеєрний L-1400 mm, ролік конвеєрний L-1600 mm, ролік конвеєрний L-240 mm, ролік конвеєрний L-310 mm, ролік конвеєрний L-460 mm, ролік конвеєрний L-530 mm, ролік конвеєрний L-750 mm, ролік конвеєрний L-950 mm" на суму ПДВ 11208,33 грн; № 110 від 16.07.2018 на товар "зуб ковша ЕКГ" на суму ПДВ 10833,33 грн.

Придбання товару згідно накладних підтверджується також:

- товарно-транспортними накладними № Р94 від 03 липня 2018 року, № Р99 від 05 липня 2018 року, № Р100 від 05 липня 2018 року, № Р101 від 05 липня 2018 року; № Р103 від 06 липня 2018 року, № Р110 від 16 липня 2018 року;

- карткою рахунку 631 за липень 2018 року - січень 2019 року;

- виписками АТ "Райффайзен банк Аваль" за період з 04 липня 2018 року по 19 вересня 2018 року, які свідчать про оплату товару за видатковими накладними;

- рахунками на оплату №155 від 13 липня 2018 року, №142 від 04 липня 2018 року, №144 від 04 липня 2018 року, №141 від 03 липня 2018 року.

Також вищедослідженими документами підтверджено, що отриманий позивачем товар від ТОВ "Техногор КМ": зуб ковша ЕКГ, ролік конвеєрний L-1400 mm, ролік конвеєрний L-1600 mm, ролік конвеєрний L-240 mm, ролік конвеєрний L-310 mm, ролік конвеєрний L-460 mm, ролік конвеєрний L-530 mm, ролік конвеєрний L-750 mm, ролік конвеєрний L-950 mm, корпус шатуна СМД-118, верхня кришка шатуна СМД-18,бокова кришка шатуна СМД-18, був в подальшому використаний в господарській діяльності ТОВ "Юнігран", що підтверджується: актом списання матеріальних запасів від 31.07.2018; видатковими накладними від 17.07.2018 № 8542, від 26.07.2018 № 9238, від 12.07.2018 № 8253, від 11.07.2018 № 8252, від 13.07.2018 № 155, від 04.07.2018 № 142, від 04.07.2018 № 144, від 03.07.2018 № 141, від 04.07.2018 № 141 про придбання АТ "Коростенський кар`єр" та АТ "Малинський каменедробильний завод" у позивача зубів ковша ЕКГ, корпусу шатуна СМД-118, верхньої кришки шатуна СМД-18, бокової кришки шатуна СМД-18, роліків конвеєрних.

Надані позивачем документи є первинними документами в розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій і не дають підстав для сумніву суду у їх реальності та безтоварності. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та його основним видам.

Враховуючи досліджені первинні документи, факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Техногор КМ" у перевіреному періоді підтверджується документально.

Зважаючи на те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, то суд вважає, що висновок податкового органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та завищення суми від`ємного значення за липень-серпень 2018 року в сумі 199124,99 гривень по взаємовідносинах з ТОВ "Техногор КМ" є необґрунтованим.

Щодо тверджень відповідача про відсутність господарських операцій з поставки товару ТОВ "Техногор КМ" його контрагентами ТОВ "Інекс Трейдінг", ТОВ "Лотус Сіті", ТОВ "Халбрейн", ТОВ "Емілія Груп", ТОВ "Відень про трейд", ТОВ "Даксизбуд", ТОВ "Охоронна компанія "Полкан", ТОВ "Реал будпроект" (невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару, підміна товару), то суд їх до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії у даному випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), визначено, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Будь-яка неправомірна діяльність контрагентів (наприклад, їх "фіктивність", відносини з іншими контрагентами) не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку.

Колегія суддів зазначає, що всі аргументи відповідача на користь правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень зводяться до аналізу дослідження ланцюгів придбання/отримання товару контрагентами ТОВ "Техногор КМ".

Проте, невиконання контрагентом та його постачальниками своїх податкових зобов`язань тягне відповідальність та негативні наслідки саме для таких осіб.

Частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" згідно якої, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

З аналізу викладеного вбачається, що Європейський суд з прав людини чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій надано до перевірки належно оформлені первинні документи, з яких можливо встановити суть та зміст господарських операцій, та які підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання для безпосередньої господарської діяльності підприємства, що були предметом вищезазначених договорів, обсяги товарів та їх безготівкову оплату.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що господарські операції між ТОВ "ЮНІГРАН" та ТОВ "ТЕХНОГОР КМ" не підтверджуються наданими документами у зв`язку з відсутністю реального (легального) походження товарів, адже надані позивачем документи є у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій і не дають підстав для сумніву суду у їх реальності та безтоварності. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та його основним видам.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди, як то вказує відповідач. Господарська діяльність суб`єкта господарювання не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, які на момент господарських операцій між позивачем та контрагентами, були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Враховуючи, що податковим органом не надано належного правового обґрунтування щодо нереальності вчинення позивачем господарських операцій, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта стосовно протиправності формування позивачем податкового кредиту по цих операціях, оскільки право позивача на такий кредит підтверджується податковими накладними та сукупністю інших наданих до перевірки первинних документів.

За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

В пункті 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, які свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається податковий орган, суб`єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 липня 2019 року № та №.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 липня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.