Справа № 380/4177/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4177/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення компенсації вартості за неотримане речове майно,-
в с т а н о в и в :
Ухвалою від 02.06.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним. Позивач проходив військову службу у Національній гвардії України. 11.05.2019 року був звільнений з військової служби. На підставі наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України № 157 від 19.06.2019 року позивача було виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та з усіх видів забезпечення.
Позивач звертає увагу, що незважаючи на норми Законодавства, які є чинними на даний час та були чинними на момент його звільнення, відповідач протиправно, на переконання ОСОБА_1 , відмовляється виплатити відповідну компенсацію в повному обсязі, посилаючись спочатку на відсутність бюджетних асигнувань, а надалі керуючись розпорядженнями Головного управління Національної гвардії України, які надійшли до ВЧ НОМЕР_1 через чотири місяці після звільнення позивача.
ВЧ НОМЕР_1 надала відзив на позовну заяву. Проти позову заперечує у повному обсязі, зазначає, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.
Відповідач вказує, що 23.10.2019 згідно Розпорядження заступника командувача Національної гвардії України № 27/27/3-7676 при нарахуванні грошової компенсації за речове майно не слід враховувати накази, що втратили чинність та ціни які не доводились головним розпорядником коштів.
Також наголошує, що 26.12.2019 командувачем Національної гвардії України видано наказ № 736 «Про затвердження Інструкції про порядок складання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та довідку розрахунок на утримання вартості речового майна» у відповідності до якого було видано позивачу довідку. З огляду на наведене, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Західному територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ).
Позивач безтерміново має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ).
Наказом командувача Національної гвардії України від 11.05.2019 № 72 о/с позивач був звільнений з військової служби відповідно до підпункту «б» частини 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас за станом здоров`я та направлений на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова. Згідно витягу з наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України № 157 від 19.06.2019 року було припинено контракт про проходження громадянами України військової служби в НГУ з позивачем та виключено позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
19.06.2019 ОСОБА_1 подав рапорт в.о начальника відділу кадрів Західного ГУ НГУ про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, у зв`язку із звільненням з військової служби.
Листом від 24.07.2019 №50/14/27/3-775 позивача було повідомлено що йому проведено нарахування за неотримане речове майно згідно довідки-розрахунку №45 від 24.07.2019 на суму 101882,82 грн. і при надходженні коштів з довольчого органу його буде повідомлено додатково.
10.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України із заявою з проханням надати вказівку начальнику речової служби тилу про надання йому роз`яснення різниці сум нарахування у довідках про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу від 24.07.2019 №45 та від 20.03.2020 №120.
Не погоджуючись з проведеним перерахунком, вважаючи вищевказані відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у плановій, основній щорічній відпустці, суд приймає рішення у перший робочий день.
Вирішуючи спір суд керувався наступним.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до статті 9-1 вказаного Закону продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 3-5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).
13.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про роз`яснення різниці сум нарахування.
Щодо вищевказаного, суд зазначає наступне. Відповідно до Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої відповідними структурами станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Таким чином, з огляду на те, що позивача було виключено із списків військової частини 19.06.2019 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу повинна була видаватися на підставі закупівельної вартості такого майна станом на січень 2019 року.
Також слід звернути увагу, що розпорядження ГУ НГУ № 27/27/3-7676 видане 23.10.2019, тобто після здійснення розрахунку вартості речового майна, що належить позивачу відповідно до довідки-розрахунку №45 від 24.07.2019 виданої начальником речової служби, а відтак не може поширювати свою дію на дані правовідносини, оскільки після видачі відповідної довідки у відповідача був обов`язок здійснити виплату, а не проводити перерахунок.
Суд зазначає, що нормами Порядку №178 не передбачено право відповідача проводити повторний перерахунок вартості речового майна, що належить до видачі після проведення розрахунку.
Відповідно до пункту 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Таким чином, відповідачем протиправно виключено з переліку речового майна, що належить компенсувати позивачу, майно відповідно до довідки-розрахунку №45 від 24.07.2019 та зазначеної у листі від 24.07.2019 №50/14/27/3-775.
Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, згідно з якою правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.
Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язати відповідача виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до довідки-розрахунку №45 від 24.07.2019, з врахуванням проведених виплат. Суд зазначає, що розрахунок конкретних сум належних до виплати, належить до дискреційних повноважень відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому згідно зі ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині.
Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись статтями ст.ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 на день виключення із списків частини (19.06.2019) грошової компенсації за неотримане речове майно.
Зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до довідки №45 від 24.07.2019 про вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_1 , з врахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Судові витрати стягненню з сторін не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Сакалош