Справа № 200/5109/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Справа№200/5109/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, скасування рішення відповідача від 05 лютого 2020 року № 1065 про відмову в призначенні пенсії; про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 21 січня 2020 року № 1065 з зарахуванням періоду роботи з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року до пільгового стажу за Списком № 1.

Крім того, позивач просить встановити судовий контроль.

Позовні вимоги вмотивовані протиправністю відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року та неврахування довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній з підстав розміщення підприємства, де працював позивач, на тимчасово непідконтрольній території України, а також відсутності відомостей про атестацію робочих місць.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року витребувано докази у справі, а саме наказ № 30 від 27 травня 1995 року, наказ № 1 від 04 січня 1996 року про атестацію робочих місць з переліком професій в Горлівському Спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт», на які міститься посилання в уточнюючій довідці, наданої позивачем.

26 червня 2020 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що необхідною умовою для зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 (надання уточнюючої довідки), а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці. Позивачем вказані умови не виконані, оскільки уточнююча довідка надана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, відомості про атестацію робочих місць взагалі не надані.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією ID паспорта громадянина України № НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 березня 2019 року № 17-141-0382 зареєстрованим місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1 .

21 січня 2020 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши, зокрема, копію трудової книжки НОМЕР_3 від 04 лютого 1983 року, довідку про пільговий стаж роботи з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року.

Рішенням від 05 лютого 2020 року № 1065 позивачеві відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, оскільки до пільгового стажу не підлягає зарахуванню період з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року з огляду на те, що архів підприємства знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а також відсутності відомостей про атестацію робочих місць.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. […].

Абзацом 1 пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Із змісту норм суд вбачає, що умовами для призначення на пільгових умовах пенсії за віком є: досягнення певного віку, певного розміру страхового стажу, певного розміру пільгового стажу, зайнятість повний робочий день на роботах, віднесених до списку, та атестація робочих місць.

У межах цієї справи спірним є питання зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року на підставі довідки про пільговий стаж роботи, виданої на непідконтрольній українській владі території.

Надаючи оцінку спірному періоду, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58.

У трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 04 лютого 1983 року записом № 10 встановлено, що позивач прийнятий 28 травня 1991 року на посаду монтажника устаткування коксохімічного виробництва 3 розряду в Горлівське спеціалізоване управління № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт», наказ № 115-к від 20 травня 1991 року; відповідно до запису № 11 позивачеві з 01 липня 1992 року присвоєно 4 розряд монтажника устаткування коксохімічного виробництва, наказ № 158-к від 01 липня 1992 року; відповідно до запису № 13 позивача звільнено з займаної посади 11 серпня 1994 року, наказ № 135-к від 16 серпня 1994 року.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача щодо спірних періодів зроблені відповідні записи, відображені відповідні відомості про особу, яка вчинила ці записи, міститься її підпис, записи завірені печаткою підприємства, достовірність записів сумніву не викликає.

Таким чином, за відомостями трудової книжки позивач займав у спірний період посаду монтажника устаткування коксохімічних виробництв.

Відповідно до речення 1 пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

З огляду на цю норму суд застосовує чинну на період роботи (з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року) позивача постанову Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 10 від 26 січня 1991 року (далі - постанова № 10), підрозділом IІ розділу IV якої посада монтажника устаткування коксохімічних виробництв віднесена до Списку № 1.

Ця посади передбачена пунктом 1040200а-1753а постанови № 10. Цим пунктом постанову № 10 доповнено постановою Ради Міністрів СРСР від 09 серпня 1991 року № 591.

Таким чином, початок обрахунку пільгового періоду потрібно починати з 09 серпня 1991 року.

Дія постанови № 10 не охоплює весь спірний період роботи, оскільки строк дії постанови з 26 січня 1991 року по 10 березня 1994 року. З 10 березня 1994 року діє постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1994 року № 162 (далі - постанова № 162).

Підрозділом ІI розділу IV постанови № 162 посада монтажника устаткування коксохімічних виробництв також віднесена до Списку № 1 (пункт 1040200а-1753а).

Таким чином, аналіз норм законодавства та відомостей трудової книжки свідчить про зайнятість позивача в період роботи з 09 серпня 1991 року по 11 серпня 1994 року за відповідною професією, яка віднесена до Списку № 1.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах, або інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, суду не надано.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

На підтвердження пільгового стажу позивачем надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній. За відомостями цієї довідки позивач з 28 травня 1991 року по 11 серпня 1994 року перебував на посаді монтажника 3, 4 розряду по ремонту коксохімічного устаткування з повним робочим днем, яка передбачена розділом - ІV, підрозділом - 2 за Списком № 1, затвердженим постановою № 162, код професії 1040200а-1753.

Суд критично оцінює відомості, зазначені в цій довідці, оскільки вона не враховує період чинності постанови № 162 та некоректно визначає код професії, а тому враховує відомості, відомості викладені в ній, в частині, що не суперечать висновкам суду.

Доводи відповідача про неврахування цієї довідки з тих підстав, що вона сформована за даними архівів, які знаходяться на непідконтрольній Україні території, суд не приймає до уваги, оскільки довідка, яка надана позивачем для призначення пенсії видана на підставі первинних документи, які, в свою чергу, сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення пенсії є можливість перевірити оригінали документів, на підставі яких видавалась довідка.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу як громадянин України позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Як зазначалося вище, однією з необхідних умов для врахування стажу, як пільгового є наявність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

В матеріалах справи відсутні докази проведення атестації відповідного робочого місця Горлівським спеціалізованим управлінням № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт». Суд не приймає в якості доказів накази № 30 від 27 травня 1995 року, № 1 від 04 січня 1996 року про атестацію робочих місць за переліком професій, на які міститься посилання в довідці, наданої позивачем, оскільки вони видані за результатами проведення атестації в інших управліннях ВАТ «Донбаскоксохімремонт», а не в Горлівському спеціалізованому управлінні № 1, де працював позивач.

Разом з тим, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі непроведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе зарахувати період роботи з 09 серпня 1991 року по 11 серпня 1994 року до пільгового стажу за Списком № 1 без наявного документального підтвердження проведення атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Частиною другою статті 9 КАС України регламентовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 лютого 2020 року № 1065, а вимогу визнати його протиправним не заявляє.

За таких обставин, виходячи із повноважень суду, встановлених пунктом 2 частини першої статті 245 КАС України, суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 05 лютого 2020 року № 1065 необхідно визнати протиправним та скасувати.

Вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 задоволенню не підлягають з тієї підстави, що оскаржувані дії як раз і полягають у прийнятті відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії від 05 лютого 2020 року № 1065, а тому належним способом захисту є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 21 січня 2020 року № 1065 з зарахуванням спірного періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 1 підлягає частковому задоволенню, а саме з зарахуванням періоду роботи з 09 серпня 1991 року по 11 серпня 1994 року, період роботи з 28 травня 1991 року по 08 серпня 1991 року зарахуванню не підлягає.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII і доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно з квитанцією від 21 травня 2020 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 840, 80 грн.

З огляду на це частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 лютого 2020 року № 1065 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, б. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 21 січня 2020 року про перерахунок пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 09 серпня 1991 року по 11 серпня 1994 року в Горлівському спеціалізованому управлінні №1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, б. 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) судовий збір у сумі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська