Справа № 760/34495/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/202/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Дармограя Івана Валерійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ЕАК № 1841628 від 09 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 09 грудня 2019 року відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1841628.

За змістом постанови він 09 грудня 2019 року о 09:51:40 в місті Києві по вул. Саперно-Слобідській, 78, керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановленні обмеження руху більше як на 20 км/год., швидкість вимірювалась за допомогою приладу Trucam 00787, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі цього він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 гр.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення незаконною та необгрунтованою, так зазначені в ній порушення ним Правил дорожнього руху не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, що є обов`язком саме поліцейського патрульної служби, а тому постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії відповідача при її винесенні є протиправними.

Зазначає, що вимірювання швидкості руху автомобіля було проведено за допомогою несертифікованого технічного засобу, а тому накладення адміністративного стягнення є неправомірним.

Оскаржувана постанова містить посилання на застосування працівником поліції, відповідачем по справі, вимірювача швидкості «Тrucam 00787».

Тобто, існує розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 4 Розділу II Порядку проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193, до реєстру вносяться відомості щодо назви та умовного позначення типу ЗВТ.

Проте, у порушення цієї вимоги та приписів ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», не вбачається, що не повна та скорочена назви вимірювача швидкості Тrucam були приведені у відповідність, що унеможливлює прийти до однозначних висновків про ідентичність вимірювальних засобів швидкості, про який йде мова в постанові серії № 1841628 від 09 грудня 2019 року та інформації, що міститься у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ.

Він не був на місці ознайомлений з доказами, а саме показами псевдоприладу «Тrucam 00787».

Тобто, зазначена в оскаржуваній постанові швидкість руху, яка може свідчити про порушення Правил дорожнього руху, взята не з реальних показників будь-якого засобу вимірювальної техніки, а зі слів інспектора.

Враховуючи викладене, вважає, що дії відповідача є незаконними, а постанова серії ЕАК № 1841628 від 09 грудня 2019 року про адміністративне правопорушення відносно нього винесена з порушеннями чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Виходячи з цього, просиить задовольнити позов.

Ухвалою від 10 лютого 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію зазначеної ухвали 30 березня 2020 року, а представник третьої особи 27 березня 2020 року.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав.

06 квітня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення впредставника третьої особи, в яких остання проти позову заперечує.

Зазначає, що під час несення служби 09 грудня 2019 року екіпажом «Рубін» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС00787) було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу «Suzuki Vitara» з номерним знаком НОМЕР_1 , який, рухаючись о 09 год 51 хв., в м. Києві по вул. Саперно-Слобідській, 78 зі швидкістю 94 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 44 км/год, чим порушив п.12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Після зупинки транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 Закону та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем, після розгляду справи про адміністративне правопорушення, було прийнято рішення про притягнення його за адміністративної відповідальності.

До постанови в якості доказу долучено відео, зафіксоване за допомогою TruCAM LTI 20/20 № ТС 00787, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, достовірність інформації про порушення Правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16135, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24 лютого 2014 року та чинного до 30 вересня 2020 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001115, є придатним до застосування.

Зазначає, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, відсутності доказів з боку позивача, які б спростовували допущене ним порушення ПДР , просить відмовити в позові.

17 квітня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на письмові пояснення третьої особи.

Зазначає, що оскаржувана постанова містить інформацію про фіксацію правопорушення вимірювачем швидкості «TruCam 00787».

У розділі 1 пояснень Департамент патрульної поліції зазначає: «Під час несення служби 09 грудня 2019 року екіпажом «Рубіж» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер 00787)...

До постанови в якості доказу долучено відео, за допомогою TruCam LTI 20/20 № ТС00787».

Однак, як вбачається з документів, долучених до пояснення третьої особи та на цьому ж ґрунтується позовна заява, що відносно таких приладів як Trucam 00787, TruCam 20/20 (серійний номер 00787), TruCam LTI 20/20 № ТС00787 відсутні документи, які б надавали право їх використовувати органами патрульної поліції.

Так, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17471 виданий щодо лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000787.

Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року не підтверджує правомірності застосування вимірювача швидкості «Trucam 00787» який зазначений в оскаржуваній постанові. Цей сертифікат виданий щодо вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12 та в подальшому наказом Мінекономрозвитку від 02 листопада 2015 року № 1362 визначений тип TruCam був вилучений із Державного реєстру ЗВТ, оскільки не був поданий на періодичні державні випробування.

У такому разі, якщо сертифікат і відноситься до вимірювача швидкості «Trucam 00787», який зазначений в оскаржуваній постанові, то цей документ, навпаки, спростовує позицію третьої особи щодо правомірного його застосування.

Експертний висновок від 27 вересня 2018 року, виданий щодо Лазерного вимірювача швидкості LTI 20-20 TruCam, у тому числі щодо об`єкта експертизи - номер зразка ТС000787, та не відноситься до вимірювача швидкості «Trucam 00787», який зазначений в оскаржуваній постанові.

Вважає, що лист Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04 жовтня 2018 року не має значення для спірної ситуації, оскільки по суті підтверджує наявність експертного висновку від 27 вересня 2018 року, наявність якого ним не спростовується.

Виходячи з цього, вважає, що існує розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Методичних рекомендацій у місті Києві є визначені місця для роботи з приладом TruCam, а саме: проспект Бажана та проспект Перемоги, а зі змісту винесеної постанови вбачається, що він 09 грудня 2019 року о 09:51:40 в місті Києві по вул. Саперно-Слобідська, 78, керував транспортним засобом «Suzuki Vitara», н.з. НОМЕР_1 .

Водночас використання приладів у місцях, які не відповідають вимогам п. 2.2 категорично заборонено (п. 2.7 Методичних рекомендацій).

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Дармограєм І.В. винесена постанова відносно позивача серії ЕАК № 1841628 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом постанови позивач 09 грудня 2019 року о 09:51:40 по вул. Саперно-Слобідській, 78 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановленні обмеження руху більше як на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху , а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Швидкість вимірювалась за допомогою приладу Trucam 00787.

Згідно з п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 2.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «И» пункту 30.3 цих Правил.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 12.4 ПДР України, рухався зі швидкістю 94 км/год, перевищуючи обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого представником третьої особи відеозапису з місця події вбачається, що швидкість транспортного засобу - автомобіля «Suzuki Vitara», н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача в момент фіксації швидкості руху становила 94 км/год.

При цьому фіксація швидкості руху здійснювалася приладом TruCam ТС 00787.

Так, на дослідженому відеозаписі зафіксовано, що всі знаки, передбачені п.12.9 Правил дорожнього руху щодо обмеження максимальної швидкості руху на місці фіксації перевищення якої позивачем, встановлені згідно ДСТУ та є обовязковими для виконання.

Даних обставин позивач при зверненні до суду не спростовує, заперечуючи лише законність дій Інспектора УПП при винесенні постанови, а також законність застосування приладу вимірювання швидкості руху, застосованого відповідачем.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Тобто, позивач, як водій, який має посвідчення водія, зобов`язаний знати та виконувати ці Правила.

Відповідно до пунктів 1,3, 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Вказане свідчить про те, що позивач, як водій транспортного засобу, проігнорував вимоги вищевказаних дорожніх знаків, чим свідомо наразив на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, які мали право розраховувати на те, позивач, як учасник дорожнього руху, виконує ці Правила.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про метрологію» результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно ч.1.2 ст.8 даного Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки,які відповідають вимогам щодо точності,регламентованим для таких засобів,у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Міжпровірочний інтервал приладу фіксації швидкості руху TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16135, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24 лютого 2014 року та чинного до 30 вересня 2020 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001115, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - Trucam LTI 20/20 , спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП.

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження позивача в частині неправомірності застосування Інспектором при зупинці транспортного засобу та винесенні постанови про застосування адміністративного стягнення лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

В той же час надані представником третьої особи докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає дії відповідача правомірними, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст.8, 19,68 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Дармограя Івана Валерійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва