Справа № 580/2061/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року справа № 580/2061/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

15.06.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Департаменту патрульної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправним зазначення у наказі відповідача від 14.05.2020 №315о/с підстави звільнення позивача за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), замість п.8 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств);

зобов`язання відповідача внести зміни в наказ від 14.05.2020 №315о/с, зазначивши підставу звільнення позивача - п.8 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств), замість п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням);

визнання протиправним зазначення у наказі відповідача від 14.05.2020 №315о/с абзацу про відшкодування вартості предметів однострою наступного змісту: "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн.";

зобов`язання відповідача внести зміни у наказ від 14.05.2020 №315о/с, виключивши абзац наступного змісту "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн.".

Позов мотивований тим, що позивач звільнився з Патрульної поліції у зв`язку із переходом до Служби судової охорони. Тому вважає, що відповідач неправильно зазначив підставу його звільнення. Стверджує, що у разі звільнення у зв`язку з переходом на роботу до іншого відомства вартість предметів однострою не відшкодовується.

Ухвалою суду від 01.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 07.07.2020.

21.02.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Стверджує, що не допустив порушень вимог закону, оскільки позивача звільнив зі служби в поліції на підставі його рапорту про звільнення за власним бажанням. Відповідно до Порядку забезпечення поліцейських одностроєм відшкодування його вартості здійснюється у разі звільнення зі служби за власним бажанням.

21.07.2020 позивач подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що норма про відшкодування предметів однострою внесена в Порядок забезпечення поліцейських одностроєм після його отримання позивачем. Крім того, зі вказаними змінами його не ознайомлено.

27.07.2020 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що метою його звільнення було успішне проходження конкурсу до Територіального управління служби судової охорони у Черкаській області, а, отже, звільнення мало відбутись у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). У зв`язку з такою підставою звільнення Порядок забезпечення поліцейських одностроєм не передбачає відшкодування його вартості. Тому просив задовольнити позов.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З 04.12.2015 до 17.05.2017 позивач проходив службу в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції України, з 17.05.2017 - в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України.

12.05.2020 позивач подав відповідачу рапорт про звільнення його зі служби в поліції за власним бажанням з 20.05.2020 у зв`язку з успішним проходженням конкурсу до Територіального управління служби судової охорони у Черкаській області.

Наказом від 14.05.2020 №315о/с позивач звільнений зі служби в поліції з 20.05.2020. Абзацом 3 наказу визначено, що сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 6558,81грн.

20.05.2020 позивач подав відповідачу рапорт, в якому зазначив, що претензій стосовно звільнення не має.

21.05.2020 позивач звернувся до відповідача заявою, в якій просив внести зміни у наказ від 14.05.2020 №315о/с, зазначивши підставу його звільнення позивача "п.8 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств)", замість "п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням)". Також просив виключити абзац "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн.". Листом від 24.06.2020 №3-6181/41/4/03-2020 відповідач повідомив про відсутність для цього підстав.

Тому позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Тобто, закон містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

Частиною 2 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Суд звернув увагу, що позивач 12.05.2020 подав рапорт про звільнення, в якому самостійно просив звільнити його за власним бажанням з 20.05.2020. Наказ виданий відповідно до його рапорту.

Отже, на момент прийняття відповідачем наказу від 14.05.2020 №315о/с про звільнення позивача зі служби в поліції існувала лише одна підстава для звільнення - за власним бажанням на підставі поданого рапорту.

Зазначення у рапорті про успішне проходження конкурсу до Територіального управління служби судової охорони у Черкаській області не мізнює вказаної підстави для звільнення з таких підстав.

Норми Закону №580-VIII та інших спеціальних нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, не визначають порядку звільнення у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Тому для вирішення спору врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) у постанові від 18.12.2018 (справа №820/4619/16), яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню судами нижчих інстанцій.

ВС вказав, що за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Тому наявні підстави застосувати для спірних правовідносин норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Пунктом 5 яч.1 ст.36 КЗпП визначено, що підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

На підставі ч.5 ст.24 КЗпП особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Суд враховує висновки ВС у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №805/3724/15-а, в якій зазначено, що для припинення трудового договору в порядку переведення та захисту прав працівника власник або уповноважений ним орган підприємства, куди переводиться працівник, повинен подати відповідний лист-запит власнику або уповноваженому ним органу підприємства, на якому працює працівник, з проханням звільнити його з роботи на підставі переведення згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП України. Припинення трудового договору і прийняття на роботу мають бути оформлені наказами чи розпорядженнями відповідних власників підприємств або уповноважених ними органів про звільнення працівника з попереднього місця роботи та про прийняття його на нове місце роботи в порядку переведення, відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП у погоджений сторонами строк. Отже, для переведення працівника на інше підприємство необхідна згода працівника та погодження між власниками відповідних підприємств або уповноважених ними органів. У разі відсутності зазначених умов переведення на інше підприємство відбутися не може.

Суд врахував відсутність відповідного листа-запиту від Територіального управління служби судової охорони у Черкаській області на відповідача щодо переведення позивача у вказаний орган.

Надана до матеріалів справи копія витягу з протоколу від 27.02.2020 засідання конкурсної комісії на зайняття 12 вакантних посад у зазначеному органі не є належним доказом вказаних вище обставин, оскільки не містить згаданої вище інформації. Натомість підтверджує зайняття позивачем 17-го місця у загальному рейтингу кандидатів.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені законодавством, а підстави для внесення змін у наказ від 14.05.2020 №315о/с в частині зміни підстав звільнення позивача відсутні.

Щодо вимоги внести зміни у вказаний наказ щодо виключення абзацу "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн." суд врахував таке.

Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2017 року №772 (далі - Порядок №772).

Пунктом 10 Розділу 5 Порядку №772 визначено, що відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби з таких підстав: у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; за власним бажанням; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; через службову невідповідність.

Абзацами 7-9 п.10 Розділу 5 Порядку №772 передбачено, що керівник відповідного органу поліції не пізніше ніж за 5 робочих днів до звільнення поліцейського зі служби видає наказ про відшкодування особою вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився. Поліцейському видається під розписку належно завірена копія наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування. Відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку.

Зважаючи, що позивача звільнено зі служби за власним бажанням і така підстава, як установлено судом вище, є обґрунтованою, суд дійшов висновку, що визначення у наказі від 14.05.2020 №315о/с суми відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, на суму 6558,81грн. відповідає вимогам закону.

Доводи позивача, що вищевказані норми Порядку №772 набрали чинності після отримання ним предметів однострою, а, отже, не підлягають застосуванню, не є обґрунтованими. Вказані норми були чинними на час звільнення позивача зі служби в поліції та регламентували чіткий порядок дій правоохоронного органу щодо відшкодування вартості предметів однострою на час виникнення спірних правовідносин. Тому застосовані відповідачем правомірно.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на результат вирішеного спору понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанціями від 15.06.2020 №1 про сплату судового збору на суму 840,80грн. та від 26.06.2020 №1 на суму 840,80грн., не підлягають розподілу відповідно до стст.138-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції України () про визнання протиправним зазначення у наказі від 14.05.2020 №315о/с підстави звільнення за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), замість "п.8 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств)", абзацу про відшкодування вартості предметів однострою: "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн.", - та зобов`язання внести зміни у наведений наказ, зазначивши підставу його звільнення "п.8 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств)", та виключити абзац: "Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився, складає 6558,81грн.".

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 30.07.2020.