Справа № 440/5217/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2020 року

м. Київ

справа № 440/5217/19

адміністративне провадження № К/9901/13755/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області (ГУ ДПС) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі за позовом Комунального підприємства (КП) "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

26.05.2020 ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2020 касаційну скаргу залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС): у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16.06.2020 відповідач звернувся до Верховного Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги, надавши документ про сплату судового збору у розмірі 38 420,00 грн (платіжне доручення № 1161 від 02.06.2020). ГУ ДПС також вказує, що підставою касаційного оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 є порушення судами попередніх інстанцій норм статті 201, пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України та порушення норм процесуального права (статей 9, 8, 13, 72, частини четвертої статті 78, 79, 80, 90, 94, 108, 242 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому ГУ ДПС зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 13.08.2019 у справі №2040/7988/18, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 11.12.2018 у справі 807/68/18, від 04.09.2018 у справі №816/1488/17.

Разом з тим, довід ГУ ДПС про наявність підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, для касаційного оскарження не знайшов підтвердження.

Так, в постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник в касаційній скарзі, зроблено висновок щодо застосування норм пункту 1201.1 статті 1201 та пункту 201.10 статті 201 ПК України у правовідносинах, які виникли у зв`язку з порушенням платником податку на додану вартість граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних внаслідок нереєстрації податкових накладних, які не підлягали видачі покупцю, але були виписані на операції, що оподатковуються за звичайною (не нульовою) ставкою.

У справі № 440/5217/19 спірні правовідносини хоча також виникли у зв`язку із застосуванням до позивача контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій, встановлених пунктом 1201.1 статті 1201 ПК України, але порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних було обумовлено незарахуванням ДФС України на рахунок позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість коштів у сумі 7 137 129,57 грн відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 (перерахування субвенцій). Факт бездіяльності ДФС України щодо незарахування зазначених коштів на рахунок позивача встановлений у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2016 у справі № 816/418/16, яка набрала законної сили 15.11.2016.

Отже, правовідносини у справах, в яких зроблено висновок Верховного Суду, на який посилається ГУ ДПС, і у справі № 440/5217/19 не є подібними. Відтак, зазначені постанови Верховного Суду не можуть бути прикладом іншого правозастосування як підстава касаційного оскарження, встановлена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що скаржник не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 16.06.2020 та не усунув недолік касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтею 248, частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді Є.А. Усенко
М.М. Гімон М.Б. Гусак