Справа № 380/3712/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3712/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша Володимира Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського державного університету внутрішніх справ (далі - ЛьДУВС, позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач), в якій позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 21050,51 грн. та суму судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2020 відповідача було звільнено зі служби в поліції згідно з п.7 ч.1 ст. 7 Закону України "Про національну поліцію" за власним бажанням. У зв`язку з цим, за умовами укладеного договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. В добровільному порядку відшкодування здійснено не було, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з вимогами ч.3 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою від 02.06.2020 суд відкрив спрощене позовне провадження

в адміністративній справі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву. Позов вважає необґрунтованим, а підстави для його задоволення відсутніми. Вказує що за умовами договору і Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ №313, відповідач не звільнявся з органів внутрішніх справ, а звільнено його з Національної поліції. ОСОБА_1 наголошує, що жодного договору де б стороною виступало ГУНП у Львівській області не укладалось і обов`язку відпрацювати по завершенню навчання в даній юридичній особі у позивача, на його переконання немає, як і обов`язку відшкодовувати кошти.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Між Львівським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Львівській області та ОСОБА_1 укладено договір №28-КМ/2013 від 19.08.2013 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пп.2.3.5 означеного договору особа ( ОСОБА_1 ) після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою на яку призначена Замовником (ГУ МВС у Львівській області) і відпрацювати не менше трьох років.

Наказом ГУНП України у Львівській області від 22.01.2020 року № 20 о/с (до відпрацювання трьох років після закінчення вищого навчального закладу) відповідача звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст.77 (за власним бажанням). Про вказану обставину на виконання абз. 3 п. 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, листом від 19.03.2020 №189/01/113-200 ГУ НП у Львівській області повідомило позивача.

З матеріалів справи встановлено, що, п. 2.3.6 укладеного тристороннього договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.2 договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчального закладу.

Згідно довідки-розрахунку №9 від 10.04.2020 витрати пов`язані з навчанням у ЛьДУВС курсанта ОСОБА_1 з 10.08.2013 по 10.03.2017 складають 21050,51 грн.

Навчальним закладом в порядку досудового врегулювання спору, 17.04.2020 ОСОБА_1 було надіслано претензію №10/277 з вимогою відшкодувати вищезазначену суму коштів. З матеріалів справи та інформації щодо статусу відстеження вказана претензія була надіслана та вручена ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною, добровільну несплату відповідачем витрат пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, ЛьДУВС звернувся до суду з даним позовом.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у плановій основній відпустці, суд приймає рішення по справі у перший робочий день.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено єдину систему військової освіти до якої входить позивач.

Згідно ст. 18 Закону України "Про міліцію", в редакції чинній на момент укладення договору між позивачем, відповідачем та УМВС України у Вінницькій області, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Стосовно доводів відповідача, що на нього покладався обов`язок виконання умов договору в частині трирічного відпрацювання винятково на посаді в органах внутрішніх справ та відносно твердження, що ГУ НП у Львівській області не є правонаступником ГУ МВС України у Львівській області суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" № 730 від 16.09.2015 року реформовано органи внутрішніх справ в органи поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Норма ст. 18 Закону України "Про міліцію", яка передбачає відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у разі звільнення із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням міститься і в Законі України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами ч. 5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у ч. 4 цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З огляду на вищевикладені норми суд зазначає, що відповідач перебував на посаді публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення. А отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку питання відшкодування відповідачем витрат на утримання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи. Відтак, й питання відповідальності ОСОБА_1 , за невиконання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, щодо обов`язку відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після його звільнення з посади належить до питань проходження ним публічної служби.

Також суд звертає увагу, що не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, у рамках цивільного процесу оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 року по справі № 810/2610/16, а також Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.12.2018 року по справі № 804/285/16, яка є обов`язковою для врахування в силу ч. 5 ст.242 КАС України.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 12 квітня 2017 року № 261.

Відповідно п. 2, 3 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Положеннями п. 4 абз. 3 п. 5 Порядку № 261 встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З наявного в матеріалах справи договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2013 №28-КМ/2013, укладеного між ЛьДУВС, ГУ МВС України у Львівській області та ОСОБА_1 , слідує, що предметом договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом 0304 Право за спеціальністю 6.030401 правознавство.

Серед обов`язків особи (відповідача), як вже встановлено судом, п п. 2.3.5, 2.3.6 передбачено: після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена замовником (ГУ МВС України у Львівській області) та відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Як передбачено положеннями п. 8 Порядку № 261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також, у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до п. 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач проходив навчання за державні кошти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання та враховуючи те, що відповідача звільнено з публічної служби за власним бажанням, то відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на утримання за період навчання у ЛьДУВС.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що згідно з довідки-розрахунку витрат на грошове, речове забезпечення, вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, які складеної відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ЛьДУВС в сумі 21050,51 грн.

Стосовно розрахунку розміру витрат, відповідач зазначає, що весь час навчання не харчувався та не проживав у ЛьДУВС, проте суд критично ставиться до таких доводів, позаяк позивачем вказане не оспорюється, окрім того із вищевказаного розрахунку вбачається, що до нього не включено витрати на проживання, а сума витрат на продовольче забезпечення складає 0,00.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Враховуючи те, що наказом ГУНП України у Львівській області від 22.01.2020 року № 20 о/с відповідача звільнено з публічної служби відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), тобто до закінчення встановленого трирічного терміну перебування на службі, то відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" відповідач зобов`язаний відшкодувати ЛьДУВС витрати на його утримання, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання стосовно судових витрат суд враховує норми п. 2 ст. 139 КАС України, яким визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сплачений позивачем судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: 79018, м.Львів, вул.Городоцька, 26, )витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у закладі вищої освіти - Львівському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 21050 (двадцять одна тисяча п`ятдесят) грн.51 коп.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Сакалош