Справа № 480/4104/20
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2020 р. Справа № 480/4104/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченко Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні права на користування пільгами, відповідно до ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", як члену сім`ї ветерана військової служби;
- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути питання щодо надання пільг ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", як члену сім`ї ветерана військової служби з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради з відповідним пакетом документів для надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Листом від 04.06.2020 № 12.01-30/1832/08 відповідач надав позивачу відмову в наданні вищевказаних пільг посилаючись на те, що на сьогоднішній день держава не встановлює будь-яких гарантій для доньки померлого ветерана військової служби в зв`язку з чим позивач не має права на пільги. Проте, позивач вважає, що гарантії, надані військовослужбовцям розповсюджуються і на членів їх сім`ї, до яких, зокрема, належать неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та II групи або інвалідами І групи. Даним критеріям позивач відповідає повністю. Таким чином, відмова відповідача в наданні позивачу права на користування пільгами, відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», як члену сім`ї ветерана військової служби є протиправною.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
27.07.2020 від відповідача до суду надійшло письмове клопотання, в якому відповідач просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.
Також, відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що з аналізу ч. 3 ст. 7 Закону України "Про ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" слід дійти висновку, що у разі смерті ветерана військової служби право на користування пільгою має вдова та члени її сім`ї, які перебувають на їх утриманні. Відповідач зазначає, що відповідно до приписів Закону, він не містить чіткого визначення хто відноситься до членів сім`ї пільговика, а як зазначалось вище враховуючи вимоги Закону, пільговиком є ветеран військової служби або ж вдова померлого (загиблого) ветерана військової служби. Даний перелік є вичерпним і не підлягає поширеному тлумаченню. Відповідач вважає, що законодавством України не встановлено будь-які гарантії для доньки ветерана військової служби, право на пільгу не успадковується, а, отже, відсутні будь-які законодавчі підстави для задоволення заяви позивача. Крім того, відповідач зауважує, що на момент подання документів до департаменту для призначення пільг позивачкою не було надано будь-яких документів на підтвердження факту перебування її на утриманні померлого батька ветерана військової служби, також будь які посилання та документи відсутні і в матеріалах позовної заяви.
Також, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.09.2019 позивачка була одружена з ОСОБА_2 , що на момент розгляду поданих документів 01.10.2019 не давало їй відповідного статусу або ж приналежності до числа окремих членів сім`ї пільговика, які визначені частиною п`ятою статті 51 Бюджетного кодексу України. В позовних матеріалах міститься рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2020 у справі № 591/7630/19, яке набрало законної сили 24 березня 2020 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджує той факт, що департаментом на момент розгляду документів вірно визначено статус позивачки до членів сім`ї пільговика та прийнято рішення в рамках норм чинного законодавства. Крім того, відповідач зазначив, що серед документів, які були подані позивачкою 01.10.2019 до департаменту і на підставі яких департаментом було відмовлено у наданні зазначених вище пільг, відсутня виписка із акту огляду у МСЕК, яка б підтверджувала встановлення інвалідності з дитинства позивачці.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він з наведеними у відзиві аргументами не погодився, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено з персональної облікової картки форми № 1-пільга, 01.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради з проханням надання пільг на житлово-комунальні послуги, передбачених пунктом 6-9 статі 6 Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (а.с. 26).
Також, позивачем було надано відповідачу наступний пакет документів: згоду на збір та обробку інформації, копії паспорту, довідки про реєстрацію місця проживання, картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 11.02.2014 серії НОМЕР_1 , довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , копію довідки Сумського обласного військового комісаріату від 07.11.2005 № 807, копію посвідчення серії НОМЕР_2 , довідку про склад сім`ї від 30.09.2019 (а.с. 27-33).
Листом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 10.10.2019 № 12.01-27/7996/08 позивача було повідомлено, що статтею 7 Закону України «Про ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» визначено право па пільги тільки вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей, які перебувають на їх утриманні. Враховуючи вищевикладене, на сьогодні держава не встановлює будь-яких гарантій для доньки померлого ветерана військової служби, тому, на жаль, права на пільги позивач не має (а.с. 34).
26.05.2020 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради надійшла заява ОСОБА_1 від 22.05.2020, в якій вона просила надати їй листа в оновленій формі, якого вона отримала 10.10.2019, так як у цього листа збіг термін використання (6 місяців) (а.с. 35).
Листом від 04.06.2020 № 12.01-30/1832/08 Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що її звернення від 26.05.2020 про надання оновленого листа розглянуто. Повідомлено, що на попереднє звернення від 01.10.2019 позивачу було направлено відповідь листом від 10.10.2019 № 12.01-27/7996/08. Повторно повідомлено, що статтею 7 Закону України «Про ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» визначено право па пільги тільки вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей, які перебувають на їх утриманні. Враховуючи вищевикладене, на сьогодні держава не встановлює будь-яких гарантій для доньки померлого ветерана військової служби, тому, на жаль, права на пільги позивач не має (зворотній бік а.с. 35).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Преамбулою до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» встановлено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Згідно з ч. 1 ст. 1 вказаного Закону України державна політика стосовно ветеранів військової служби здійснюється в рамках обов`язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів військової служби спрямованих на забезпечення реалізації гарантій та пільг, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами для ветеранів військової служби та членів їх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону ветерани військової служби та члени їх сімей нарівні з іншими громадянами користуються всіма соціально - економічними правами і свободами, закріпленими Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами України.
Статтею 3 цього Закону держава гарантує кожному ветерану військової служби рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом, зокрема, надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку.
Ветерани військової служба та члени їх сімей нарівні з іншими громадянами користуються всіма соціально-економічними правами і свободами, закріпленими Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами України.
Забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту ветеранів військової служби та членів їх сімей, згідно з ст. 4 вказаного Закону, покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Перелік пільг викладений в ст. 6 цього Закону, як соціальний захист ветеранів військової служби та членів їх сімей, зокрема передбачає: 50-відсоткову знижку плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством; право на безоплатне отримання у власність займаного ними та членами їх сімей житла незалежно від розміру його загальної площі в будинках державного житлового фонду; безоплатний проїзд і перевезення багажу ними та членами їх сімей при переїзді до вибраного місця проживання після звільнення з військової служби в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами України.
Згідно ч.1, 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветерани військової служби, ветерани органів внутрішніх справ, ветерани Національної поліції, ветерани податкової міліції, ветерани державної пожежної охорони, ветерани Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерани служби цивільного захисту, ветерани Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей поряд з пільгами, передбаченими цим Законом, користуються пільгами, встановленими для них іншими нормативно-правовими актами.
Вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6 - 9 статті 6 цього Закону.
Згідно з ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.
Позбавлення права на пільги ветерана військової служби та членів їх сімей відбувається виключно на період відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, що передбачено ст. 8 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Аналіз наведених приписів Законів дає підстави для висновку, що гарантії, надані військовослужбовцям «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» розповсюджуються і на членів їх сім`ї, до яких, зокрема, належать неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що вона є інвалідом з дитинства другої групи, є повнолітньою неодруженою донькою померлого ветерана військової служби, який за життя мав пільги з оплати послуг за користування житлом та житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 12.11.2019 (а.с. 11), посвідченням № НОМЕР_4 від 06.01.2005 (а.с. 10), випискою з акта огляду МСЕК № 045782 (а.с. 8), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2020 (а.с. 12), свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с. 13), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 14), довідкою Сумського обласного військового комісаріату № 807 від 07.11.2005 (а.с. 9).
Суд не заперечує вищеперелічених фактів, однак зауважує, що не всі з них існували та були підтверджені належними доказами на момент прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні пільг ОСОБА_1 .
Так, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2020 у справі № 591/7630/19 встановлено, що 08.02.2013 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 .
Вищезазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили 24.03.2020, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано.
Таким чином, як на момент звернення до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (01.10.2019), так і на момент відмови позивачу у наданні пільг (10.10.2019) ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, а отже не належала до членів сім`ї пільговика у розумінні ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України.
Крім того, звернувшись до відповідача із проханням надати пільги, передбачені ст. 6 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції деяких інших осіб та їх соціальний захист позивач не надала жодних документів, які б підтверджували те, що вона є інвалідом з дитинства та перебувала на утриманні померлого ветерана військової служби, що є необхідними умовами для отримання таких пільг.
Таким чином, відмова відповідача в наданні позивачу права на користування пільгами, відповідно до ст. 6 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції деяких інших осіб та їх соціальний захист як члену сім`ї ветерана військової служби є правомірною.
Щодо посилання позивача на лист Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 04.06.2020 № 12.01-30/1832/08, то суд вважає, що його складання не може вважатись діями щодо відмови ОСОБА_1 в наданні права на користування пільгами, оскільки вказаний лист був складений виключно на прохання позивача продублювати попередню відмову, викладену у листі від 10.10.2019 № 12.01-27/7996/08.
Суд зауважує, що звернувшись до відповідача із заявою від 22.05.2020 ОСОБА_1 не просила надати їй пільги або повторно розглянути питання про їх надання, не додавала до заяви жодних документів. Натомість, суть цієї заяви полягала виключно у наданні листа від 10.10.2019 в оновленій формі.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
Суд зауважує, що в даному випадку лист від 04.06.2020 № 12.01-30/1832/08 жодним чином не вплинув на права та інтереси позивача, оскільки на момент його складення питання про надання позивачу пільг вже було розглянуто та вирішено шляхом надання листа-відмови від 10.10.2019 12.01-27/7996/08, повторно вказане питання відповідачем не розглядалось.
При цьому, за відсутності повторного звернення позивача до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із наданням оновленого пакету документів, які підтверджують право на пільги, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглядати дане питання.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко