Справа № 160/12203/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. .
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» в якій позивач просить:
визнати протиправною відмову Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 265 загальною площею 0,045 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, викладену в листі № 1-28-1302/9/290-19 від 10.09.2019 р.;
зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області у визначеному законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки №265 загальною площею 0,045 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради для ведення садівництва без витребування нотаріально посвідченого погодження вилучення земельної ділянки «Производственный объединением «Южный машиностроительный завод им. Л.И. Брежнева».
В обгрунтування позовної заяви зазначено, що відмова відповідача від надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки порушує її право щодо отримання у власність земельної ділянки, якою позивач користується на законних підставах, така відмова надана в порушення норм чинного законодавства, що регламентує порядок надання земельних ділянок у власність громадянам України, протирічить принципам обґрунтованості, розсудливості та пропорційності.
Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачці юридично неможливо надати дозвіл на відведення земельної ділянки, оскільки це суперечить нормам ст. 50 ЗК України. В даному випадку можливе вилучення земельної, що нормативно узгоджено ст. 149 ЗК України, а саме: « Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом», п. 2 ст. 149 ЗК України визначено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень».
Представник третьої особи надав пояснення в яких зазначено, що позовна заява має бути задоволена, оскільки державне підприємство надало свою згоду на вилучення земельної ділянки на користь позивача.
Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, в 1986 році Виробничому об`єднанню «ПМЗ імені Л.І.Брежнева» було видано Державний акт №142 у тому, що за землекористувачем закріпляються в безстрокове та безкоштовне користування 173,7 га землі, на яких в подальшому були розташовані садові товариства.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1407 від 09.09.2000 р. виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. Л.І. Брежнєва» було перейменовано в Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова». Отже, право постійного користування земельними ділянками, зазначеними в Державному акті на право користування землею належить «Південному машинобудівному заводу ім. О.М. Макарова».
Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Ізумруд», який було зареєстровано Розпорядженням Голови Дніпропетровської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області від 15.04.1999 р., є правонаступником Садівничого товариства «Ізумруд» ВО «ПМЗ», яке було зареєстроване 22.04.1987 року.
За погодженням Кіровської сільської ради Дніпропетровського району згідно виписки з протоколу X сесії XXІІІ скликання від 30.12.1999 р. Садівничому товариству «Ізумруд» ВО «ПМЗ» в безстрокове користування відведена земельна ділянка площею 55,7 га згідно державного акту Б №096279 від 22.03.1986 р.
В 2008 році Дніпропетровська районна державна адміністрація звернулась до підприємства відносно приватизації земельних ділянок в садівничих товариствах, що створені для робітників підприємства.
Листом №186/658 від 12.11.2008 р. ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» надала згоду на приватизацію земельних ділянок у садівничому товаристві «Ізумруд» та надало голові цього товариства право вирішувати питання щодо приватизації земельних ділянок та підписувати відповідні документи.
Листом №186/285 від 21.07.2015 р. ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» дало згоду на вилучення земельних ділянок, що знаходяться в користуванні членів ОК СТ «Ізумруд», з державного акту №096270, за доданим списком (в тому числі й ділянка №265 площею 0,045 га) з метою їх приватизації з зазначеними у списку членами садівничого товариства.
14.08.2019 р. позивачка звернулася до Дніпровської районної державної адміністрації з заявою про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки індивідуально садівництва № 265, площею 0,045 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради та з метою безоплатної її передачі йому у власність. До своєї заяви позивачем було додано: копію паспорта громадянина України, індивідуального податкового номеру, графічні матеріали, на яких зазначене місце розташування земельної ділянки № 265; копію державного акту серії Б № 096270, нотаріально посвідчену згоду голови СТ «Ізумруд» на вилучення земельної ділянки, довідку СТ «Ізумруд» від 10.08.2019, копію листа № 186/658 від 12.11.2008 р. з копією акту передачі, довідку Держстату відносно СТ «Ізумруд», копію свідоцтва про держреєстрацію СТ «Ізумруд» та копію Статуту СТ «Ізумруд».
10.09.2019 р. позивачка отримала лист від виконуючого обов`язки Голови райдержадміністрації І.В. Стороженко № 1-28-1302/0/290-19, в якому зазначено про відсутність правових підстав для прийняття рішення про вилучення земельної ділянки з державного акту, оскільки позивачем до клопотання не додано нотаріально посвідчене погодження землекористувача «Производственного объединения «Южный машиностроительный завод им. Л.И. Брежнева» про вилучення земельної ділянки із державного акту та подальшої приватизації її членом садівничого товариства.
Віршуючи позов по суті, суд виходить із того, що статтею 118 Земельного кодексу України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зазначеною нормою встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.
Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Тобто, законодавством встановлений обов`язок громадянина подати заяву про вибір місця розташування земельної ділянки з позначеним на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами, оскільки процедура вибору земельної ділянки здійснюється з метою встановлення можливості відведення тієї чи іншої земельної ділянки для цілей, що вказані в заяві, її граничних розмірів та площі, правового режиму та вимог щодо відведення земельної ділянки.
Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З аналізу зазначених норм вбачається, що з метою безоплатного отримання у власність земельних ділянок державної або комунальної власності, зацікавлена сторона звертається з відповідним клопотання, до якого обов`язково додається погодження землекористувача, у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб.
Погодження землекористувача вимагається у тому разі, якщо земельна ділянка перебуває в користуванні іншої особи. У цьому випадку необхідно не лише надати земельну ділянку у власність, але і припинити право користування іншої особи. У разі, якщо земельна ділянка використовується на праві постійного користування, таке право може бути припинене за процедурою «добровільної відмови» користувача у відповідності до вимог частини 3 статті 142 Земельного кодексу України.
Згідно вказаної статті припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.
Частиною 4 статті 142 Земельного кодексу України власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Суд зазначає на неправомірність наданої відмови з підстав відсутності нотаріально-посвідченого погодження землекористувача, оскільки вищезазначеним порядком виведення земельної ділянки з права постійного користування у зв`язку з добровільною відмовою землекористувача не встановлюється обов`язкового нотаріального посвідчення погодження припинення постійного користування земельної ділянки.
Суд не погоджується з посиланням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на статтю 132 Земельного кодексу України, оскільки вказана стаття роз`яснює зміст угод про перехід права власності на земельні ділянки, а в даному випадку має місце припинення права користування земельною ділянкою.
Крім того, суд зазначає, що матеріалами підтверджено правонаступництво Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова» відносно «Производственный объединением «Южный машиностроительный завод им. Л.И. Брежнева», а тому державне підприємство мало право на надання згоди на вилучення земель.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, які складаються із судового збору в розмірі 1536,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправною відмову Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 265 загальною площею 0,045 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради, викладену в листі № 1-28-1302/9/290-19 від 10.09.2019 р.
Зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області у визначеному законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки №265 загальною площею 0,045 га, розташованої за межами населеного пункту на території Обухівської селищної ради для ведення садівництва без витребування нотаріально посвідченого погодження вилучення земельної ділянки «Производственный объединением «Южный машиностроительный завод им. Л.И. Брежнева».
Стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, які складаються із судового збору в розмірі 1536,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова