Справа № 160/5821/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Справа № 160/5821/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року та зобов`язати останнього провести перерахунок пенсії виключено із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправні дії відповідача, які на його думку полягали у безпідставному включенні періодів страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року до періоду, з якої обчислюється заробітна плата для перерахунку пенсії, що призвело до заниження індивідуального коефіцієнту та мало наслідком зменшення розміру отримуваної пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Відповідач зазначає, що при проведенні перерахунків пенсії позивача порушення вимог законодавства не допустив, про що вказують обставини того, що позивач самостійно виявив бажання у відповідних заявах здійснювати перерахунок пенсії з додаванням стажу та заробітної плати.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 03.04.2001 року отримує пенсію на пільгових умовах, яка з 01.01.2004 року розрахована згідно із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та після призначення пенсії позивач продовжував працювати.
У лютому 2020 року позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року, проте отримав відмову з обґрунтування того, що такі дії призведуть до зменшення пенсії, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема ч. 4 ст. 42 цього Закону, в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Отже, показник заробітної плати для перерахунку пенсії, з огляду на положення вищенаведеної норми законодавства, визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера:
- за першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія;
- за другим методом змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання в цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону).
Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
При цьому слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що розрахунок заробітної плати здійснюється з урахуванням усієї заробітної плати, в тому числі і тієї, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії, а заробітна плата для обчислення пенсії як в одному, так і в іншому випадку розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: Зп = Зс х (Ск : К), де:
- Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
- Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;
- Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
- К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже аналіз наведеного дає можливість зробити висновок про те, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії, тому у формулі обчислення заробітної плати Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).
Положення ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не зазначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, і буквальне тлумачення частини д.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає можливість зробити висновок, що цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Враховуючи вищенаведені норми чинного пенсійного законодавства колегія суддів вважає, що при перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен враховуватись показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за рік, що передував року звернення за її призначенням.
При цьому необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України під час розв`язання спорів аналогічної категорії, зокрема у постановах від 21 березня, 10 квітня та 24 квітня 2012 року ( справи №№ 21-456а11, 21-104а12, 21-74а12 відповідно), 12 березня та 23 квітня 2013 року (справи №№ 21-58а13, 21-106а13 відповідно), і полягає у тому, що перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону і при здійсненні такого перерахунку цей показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Однак, у подальшому відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача для обчислення пенсії застосована заробітна плата за період після 2000 року, а також змінено показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, що передував відповідному року перерахунку.
Проте, як вже зазначалося вище, при здійсненні перерахунку пенсії цей показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
При цьому, судом також встановлено, що відповідач без згоди позивача зарахував для обчислення пенсії зарплату з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року, що призвело до заниження індивідуального коефіцієнту.
З цього приводу суд відмічає, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії, з огляду на положення вищенаведених норми законодавства, визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера:
- за першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія;
- за другим методом змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання в цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону).
Тобто, пенсіонеру надано право на вибору періоду заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, зокрема: або за 60 календарних місяців до 01.07.2000 року або з 01.07.2000 року та за весь період страхового стажу по день призначення пенсії.
Із матеріалів справи слідує, що позивач у поданих заявах про перерахунок пенсії згоду щодо зміни (додавання) періоду страхового стажу, з якої обчислюється пенсія не надавав та відповідні дії вчиненні відповідачем самостійно.
Проте, на переконання суду, такі дії відповідача є протиправними, оскільки Пенсійний орган не має права самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято зарплату для обчислення пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.
За викладених обставин, дії відповідача, що виразились у відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року, тобто із тієї заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, є протиправними, а позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 23.12.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період з 01.08.90 року по 31.07.95 року та виплатити утворену заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень, 80 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна