Справа № 822/2141/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2141/16
УХВАЛА

30 липня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участі:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. представника відповідача : Гринишина І.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №1107 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до адміністративної відповідальності заступника - начальника ГУНП в Хмельницькій області, також визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №326 а/с про звільнення полковника поліції, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Марчука Володимира Васильовича зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 23 січня 2020 року залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій.

11.03.2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано виконавчий лист №822/2141/16.

Позивачем подано до суду заяву про виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №822/2141/16 до виконання. У вказаній заяві ОСОБА_1 просив виправити помилку, допущену при оформлені виконавчого листа №822/2141/16 від 11.03.2020, а саме виключити запис про дату набрання рішенням законної сили, вказати, що строк пред`явлення до виконання до 07.03.2020 року, та визнати причини пропуску, ОСОБА_1 , строків пред`явлення виконавчого листа №822/2141/16 від 11.03.2020 до виконання поважними та поновити їх.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначив, що отримати виконавчий лист у справі №822/2141/16 він зміг лише 11.03.2020, оскільки матеріали даної справи 07.06.2017 року були направлені до Вищого адміністративного суду та станом на 10.01.2020 року до Хмельницького окружного адміністративного суду не повертались. Зазначена справа повернулась до суду першої інстанції лише на початку березня 2020 року. Внаслідок зазначених обставин ОСОБА_1 протягом тривалого часу був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення судового рішення до примусового виконання внаслідок не поновлення його на посаді у добровільному порядку.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 30.07.2020 року.

ОСОБА_1 та представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання 30.07.2020 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, що підтверджуються матеріалами справи.

Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судовому засіданні щодо заяви ОСОБА_1 заперечував, та просив суд відмовити в її задоволенні.

В силу ч.3 ст.374 КАС України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до частини третьої статті 376 КАС України суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Визначаючись щодо поданої заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Таким чином, суд зазначає, що виконавчий лист по справі видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, судом, який ухвалив судове рішення.

Обов`язковими реквізитами виконавчого листа є, зокрема, дата набрання рішенням законної сили.

Так, у виконавчому листі №822/2141/16, виданому Хмельницьким окружним адміністративним судом 11.03.2020, зазначено, що рішення набрало законної сили 05 травня 2017 року та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 05 травня 2020 року.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що судове рішення по даній адміністративній справі набрало законної сили 05.05.2017 року.

У заяві про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі заявник просить суд виключити запис про дату набрання рішенням законної сили та вказати, що строк пред`явлення до виконання до 07.03.2020 року.

У той же час суд зазначає, що підстав для виправлення помилки у вказаному виконавчому листі суд не вбачає, адже судом не було допущено помилку при оформленні виконавчого листа.

Крім того, однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Так, відповідно до частини першої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною першою, шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд повинен перевірити, чи справді пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього.

Разом із тим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що адміністративна справа №822/2141/16 повернулась з Касаційного адміністративного суду в складі Верховного суду до Хмельницького окружного адміністративного суду 10 лютого 2020, що підтверджується карткою реєстрації повернення від 10.02.2020 за вхідним № вх-7180/20. Із заявою про видачу виконавчого листа ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду 26.02.2020 (картка реєстрації заяв від 26.02.2020 за вхідним номером вх-10573/20). Виконавчий лист у цій справі виданий позивачу 11.03.2020.

Відтак, судом враховано, що ОСОБА_1 отримав виконавчий лист у справі №822/2141/16 11.03.2020, оскільки матеріали даної справи 07.06.2017 року були направлені до Вищого адміністративного суду (картка реєстрації витребування справи №822/2141/16 на касацію) та зазначена справа повернулась до суду першої інстанції лише 10 лютого 2020.

Таким чином, розглянувши обставини, викладені в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа, суд вважає їх поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що пропущений стягувачем - ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа підлягає поновленню відповідно до вимог частини першої статті 376 КАС України, із встановленням нового строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, такого, що дозволить стягувачу, за умови добросовісного користування процесуальними правами, пред`явити його до примусового стягнення.

Керуючись статтями 248, 374, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа №822/2141/16 від 11.03.2020 до виконання.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №822/2141/16 від 11.03.2020 року строком на три місяці з дня набрання ухвалою законної сили.

В решті заяви про виправлення помилки у виконавчому листі №822/2141/16 від 11.03.2020 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30 липня 2020 року

Головуючий суддя П.М. Майстер