Справа № 260/2255/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2020 року м. Ужгород№ 260/2255/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

сторони у судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (вул. Станційна, 56, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації (вул. Тургенеєва, 8, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 липня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 04 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації (далі - третя особа), яким просить: 1) визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та видачі відповідного посвідчення "особи з інвалідністю внаслідок війни", яка викладена у листі від 20.11.2019 року за № 2925/01-27; 2) зобов`язати Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області встановити ОСОБА_1 статус "Особа з інвалідністю внаслідок війни" та видати ОСОБА_1 посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою яка занесена до протоколу судового засідання залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що звернувся до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, до якої долучив документи, які засвідчують його участь в ліквідації аварії на ЧАЕС в складі Цивільної оборони. Однак, відповідач листом № 2925/01-27 від 20.11.2019 р. відмовив позивачу у визначені правового статусу "Особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі відповідного посвідчення. Зазначає, що враховуючи факт перебування з 09.06.1986 р. по 20.06.1986 р. у відрядженні в Поліській центральній районній лікарні, за час якого позивач їздив в м. Прип`ять і села, віднесені до 30 - км. зони, його перебування в зоні відчуження, надання медичної допомоги при евакуації села Рудня 12 червня 1986 р., та враховуючи Завдання про утворення невоєнізованих формувань цивільної оборони на території Закарпатської області від 23.01.1976 року, робиться висновок про безальтернативне залучення позивача до ліквідації аварії на ЧАЕС у складі формування цивільної оборони. Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що надані заявником документи не підтверджують участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при виконанні обов`язків військової служби, а також не підтверджують факт залучення заявника до складу невоєнізованого формування цивільної оборони, факту виконання ним заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі таких формувань. У зв`язку з чим, позивачу не можливо встановити статус «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видати відповідне посвідчення.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, відповідно до яких зазначає, що враховуючи факт перебування ОСОБА_1 у період з 09.06.1986 р. по 20.06.1986 р. у складі бригади швидкої допомоги у відрядженні в Поліській центральній районній лікарні, за час якого він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, зокрема надавав медичну допомогу при евакуації села Рудня 12 червня 1986 p., а також факт встановлення йому інвалідності, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, можна зробити висновок про залучення його до ліквідації аварії на ЧАЕС у складі формування цивільної оборони та право отримати статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без їх участі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, серії НОМЕР_2 , І категорії, безстроково із зазначенням ІІІ групи інвалідності.

18 листопада 2019 pоку позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області із заявою про встановлення статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видачі відповідного посвідчення.

Відповідач листом від 20.11.2019 року № 2925/01-27 відмовив позивачу у визначені правового статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни» відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі відповідного посвідчення, у зв`язку із неподанням заявником документа, який підтверджує його участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формування Цивільної оборони. Зокрема у вказаному листі відповідач зазначив, що у матеріалах справи, наданих заявником, наявна довідка центральної районної лікарні Поліської районної державної адміністрації 1993 року про те, що ОСОБА_1 з 09.06.1986 по 20.06.1986 знаходився у відрядження в Поліській центральній районній лікарні, під час відрядження їздив у м. Прип`ять, і села, віднесені до 30-ти кілометрової зони, надавав медичну допомогу при евакуації села ст. рудня 12 червня 1986 року, та довідка центральної міської клінічної лікарні м. Ужгорода від 22.07.1993 року № 457, що ОСОБА_1 був відряджений в розпорядження Поліської центральної районної лікарні смт. Поліське, де перебував з 09.06.1986 по 20.06.1986, виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в селах 30-ти кілометрової зони, Прип`ять та с. Рудня. Однак, наданій заявником документи не підтверджують участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при виконанні обов`язків військової служби, а також не підтверджують факт залучення заявника до складу невоєнізованого формування цивільної оборони, факту виконання ним заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі таких формувань.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Закарпатською облдержадміністрацією 22.06.1993 р. було встановлено статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії та видано відповідне посвідчення встановленого взірця серії А НОМЕР_3 ОСОБА_1 , як такому, що в період до 01 липня 1986 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС не менше 1 календарного дня в населених пунктах зони відчуження. Підставою для видачі посвідчення були довідки центральної районної лікарні Поліської районної державної адміністрації від 18 червня 1993 р. № 1245 та центральної міської клінічної лікарні м. Ужгород від 22.07.1993 р. № 457 про участь ОСОБА_1 , фельдшера швидкої медичної допомоги, в період з 09.06.1986 р. по 20.06.1986 р. в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 «Про затвердження порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закарпатською облдержадміністрацією ОСОБА_1. 28.07.2009 року було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році І категорії серії А НОМЕР_4 відповідно до експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 25 червня 2009 р. № 11867 про встановлення причинного зв`язку захворювань з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідки МСЕК від 27.07.2009 р. № 0207787 про встановлення інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» 26 лютого 2019 p. Закарпатською облдержадміністрацією ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році І категорії серії НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі - Положення), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до пункту 7 Положення "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій, виконавчих органів міських рад за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з пунктом 10 Положення посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Як зазначалось вище, 18 листопада 2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, до якої долучив документи, які засвідчують його участь в ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році та встановлення інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області листом № 2925/01-27 від 20.11.2019 року відмовило позивачу у визначені правового статусу "Особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі відповідного посвідчення, у зв`язку із неподанням заявником документа, який підтверджує його участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в складі формування Цивільної оборони.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно -правових актів з питань Цивільної оборони, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) Цивільна оборона організовувалась за територіально -виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Тобто, формування Цивільної оборони, в томі числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Таким чином, громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, суд звертає увагу, що особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у 1986 році та в інші роки ліквідації, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

В матеріалах справи наявна копія рішення засідання виконкому Закарпатської обласної ради народних депутатів від 23 січня 1976 року про затвердження завдань щодо утворення невоєнізованих формувань цивільної оборони на території Закарпатської області, відповідно до якого до їх складу увійшли медичні формування, в тому числі групи першої медичної допомоги.

Таким чином, враховуючи факт перебування позивача у період з 09.06.1986 р. по 20.06.1986 р. у складі бригади швидкої допомоги у відрядженні в Поліській центральній районній лікарні, за час якого він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, зокрема надавав медичну допомогу при евакуації села Рудня 12 червня 1986 p., а також факт встановлення йому інвалідності, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд дійшов висновку про залучення його до ліквідації аварії на ЧАЕС у складі формування цивільної оборони та право отримати статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, дослідивши обставини справи крізь призму законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (вул. Станційна, 56, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації (вул. Тургенеєва, 8, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу «Особи з інвалідністю внаслідок війни» та видачі відповідного посвідчення «Особи з інвалідністю внаслідок війни», яка викладена у листі від 20.11.2019 року за № 2925/01-27.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області встановити ОСОБА_1 статус «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видати ОСОБА_1 посвідчення «Особи з інвалідністю внаслідок війни».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець