Справа № 505/462/20
Суддя: Павловська Г. В.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/462/20
Провадження 2-а/505/38/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді- Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

у відсутності відповідача дільничного офіцера поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи «Skype» заяву про відвід судді Павловської Галини Василівни по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницького Володимира Вікторовича про скасування постанови серії ГАА №613577 про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницького Володимира Вікторовича про скасування постанови серії ГАА №613577 про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року позов було залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року судове засідання у справі призначено в режимі відеоконференції з використанням системи «Skype».

23.03.2020 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області подав заяву про відвід, яка зареєстрована за вх.№ 4264. Як на підставу відводу позивач ОСОБА_1 , посилався на те, що суддя Павловська ОСОБА_2 є упередженою у розгляді його позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вказану заяву про відвід судді Павловської Г.В. та просив її задовольнити.

Відповідач інспектор Сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницький Володимир Вікторович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Статтею 36 КАС України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 40 КАС України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим. Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Згідно ч. 6 ст. 40 КАС України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Згідно довідки, наданої керівником апарату Котовського міськрайонного суду Одеської області Данилевич Л.А. від 28.07.2020 року за №232/20 вбачається, що станом на 23.03.2020 року правосуддя відправляло 2-є суддів: Павловська Г.В. та суддя Івінський О.О., суддя Вергопуло А.К., з 18.03.2020 року по 27.03.2020 року знаходився у відпустці.

Оскільки, на день подання заяви про відвід судді Павловської Г.В., а саме 23.03.2020 року відправляло правосуддя в Котовському міськрайонному суді Одеської області лише два судді, тому суддя Павловська Г.В., відповідно до ч. 6 ст. 40 КАСУ розглядає вищевказану заяву про відвід.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Враховуючи викладене, суд вважає заявлений відвід Десятнкова М.І.. необґрунтований, оскільки позивач не надав жодних доказів в упередженості судді Котовського міськрайонного судді Павловської Г.В. при розгляді вищевказаної справи.

Аналіз наведених норм права, міжнародних стандартів, судової практики, яка є джерелом права та співставлення їх з встановленими обставинами дають суду підстави для прийняття рішення про необґрунтованість заявленого відводу.

Отже, враховуючи необґрунтованість підстав для відводу головуючого судді Павловської Г.В. суд дійшов висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Павловської Галини Василівни у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницького Володимира Вікторовича про скасування постанови серії ГАА №613577 про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Павловська