Справа № 460/3829/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2020 року м. Рівне №460/3829/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.П. Зозулі за участю секретаря судового засідання Н.З. Минько та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Троянчук Дмитро Миколайович,

відповідача: представник не допущений,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Управління Держпраці у Рівненській області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Постанову №462/17-00-13-04//000019/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 330610 грн. та Постанови Управління Держпраці у Рівненській області №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020, №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020, №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020, №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020, №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020, №516/17-00-13-04//000021/ДПС від 30.04.2020 про накладення штрафів уповноваженими особами, відповідно до яких, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у загальному розмірі 1511360 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області були проведені фактичні перевірки позивача яких за результатами яких посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області складено акти №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020 року, №462/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року, згідно висновків яких, перевіркою встановлені, зокрема порушення ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме допущення працівників до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на підставі таких актів перевірок, Управління Держпраці у Рівненській області, керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, прийняло постанови №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 188 920 грн., №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 141 690 грн., №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 377 840 грн., №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 472 300 грн., №462/17-00-13-04//000019/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 330 610 грн., №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 188 920 грн., №516/17-00-13-04//000021/ДПС від 30.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 141 690 грн. Позивач вважає доводи, викладені в актах, необґрунтованими, упередженими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та як результат - винесені оскаржувані постанови незаконними та протиправними, оскільки, по-перше, з усіма працівниками позивача оформлені належним чином трудові відносини у відповідності до вимог чинного законодавства (докази чого були надані під час проведення перевірки та як додаток до заперечень на акти фактичнх перевірок), що підтверджується наказами про прийняття працівників на роботу, повідомленнями про прийняття працівників на роботу, відомостями про нарахування заробітної плати, поданою звітністю тощо, по-друге, посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області в актах перевірок зазначені відомості, котрі не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, є помиковими та недостовірними, що підтверджується заявами працівників позивача, ФОП ОСОБА_2 , по третє, під час проведення фактичної перевірки позивача посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області фактично дійсних, документально підтверджених відомостей щодо особистостей працівників позивача не встановлювали та у акатх не зазначали, по п`яте, відповідачем під час винесення оскаржуваних постанов невірно застосовано відповідальність щодо притягнення позивача до відповідачльності за абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю Укарїни, адже за несвоєчасне повідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу підлягав застосуванню абз. 9 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Крім того, позивач просить суд звернути увагу, що в силу ч. 8 ст. 265 Кодексу законів про працю України посадові особи Управління Держпраці у Рівненській області не мали права без здійснення інспекційного відвідування виносити оскаржувані постанови на підставі висновків атків фактичних перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області. За наведених обставин позивач вважає, що постанови Управління Держпраці у Рівненській області №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020, №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020, №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020, №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020, №462/17-00-13-04//000019/ДПС від 21.04.2020, №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020, №516/17-00-13 04//000021/ДПС від 30.04.2020 про накладення штрафів уповноваженими особами, відповідно до яких, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф прийняті без проведення інспекційного відвідування посадвоих осіб Управління Держпраці у Рівненській області лише на підставі припущень посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області, які не ґрунтуються на дійсних обставинах та без врахування доказів й фактичних обставин справи, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування судом.

Ухвалою від 01.06.2020 позовну заяву позивача прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі №460/3829/20. Розгляд справи вирішено провадити за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк та з урахуванням прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (чинних станом на момент подання відзиву) відповідачем подано відзив на позовну заяву. На обґрунтування безпідставності вимог позивача відповідач зазначив, що при винесенні і формуванні постанов посадові особи відповідача висновками та твердженнями, що наведені в актах перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області. Щодо порушень позивачем вимог трудового законодавства відповідач зазначив, що перевіркою Головного управління ДПС у Рівненській області встановлені порушення ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме допущення працівників до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що є обрунтованими зважаючи на акти фактичних перевірок №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020, №462/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 та №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020 та є підставо для винесення оскаржуваних постанов. Враховуючи викладене, на думку відповідача, знайшли своє підтвердження обставини порушення позивачем вимог трудового законодавства, а відтак, постанови про накладення штрафів уповноваженими особами №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020, №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020, №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020, №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020, №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020, №516/17-00-13 04//000021/ДПС від 30.04.2020 винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Ухвалою від 30.06. 2020 року подану до початку підготовчого засідання по справі №460/3829/20 заяву позивача про об`єднання в одне провадження справ №460/3829/20 про визнання протипрваною та скасування постанови Управління Держпраці у Рівненській області №462/17-00-13-04//000019/ДПС та №460/4002/20 про визнання протиправними та скасування постанов Управління Держпраці у Рівненській області № 458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020, № 459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020, №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020, №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020, №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020, №516/17-00-13 04//000021/ДПС від 30.04.2020 задоволено та ухвалено провадити розгляд позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанов, в межах адміністративної справи №460/3829/20, а об`єднаній адміністративній справі присвоїти №460/3829/20.

Ухвалою суду від 01.07.2020, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, відкладено підготовче засідання у справі до 14.07.2020.

Ухвалою суду від 14.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 29.07.2020.

У судовому засіданні 29.07.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовних заявах.

У судовому засідання 29.07.2020 року було встановлено, що документи на підтвердження повноважень представника відповідача не відповідають вимогам ст. 55, ч. 1 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України, та він не є адвокатом, у зв`язку з чим останній не був допущений до судового засідання в якості представника відповідача.

В судовому засіданні 29.07.2020 було проголошено вступну та резолютивну частину ухваленого рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, позивач - ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрована 26.05.2015 року. Основним видом діяльності позивача є Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (КВЕД 56.10). Місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є територія м. Рівного.

В період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій та використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем заробітної плати без сплати податків до бюджету.

За результатами таких перевірок було складено акти №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020, №462/17-00-13-04/ від 28.02.2020, №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 та №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020, згідно висновків яких, перевіркою встановлені, зокрема порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме допущення працівників (по Акту №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; по Акту №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; по Акту №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; по Акту №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020 року: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; по акту №462/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ; по Акту №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року: ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ; по Акту №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року: ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 ) до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі таких актів перевірок, Управління Держпраці у Рівненській області, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, прийняло постанови №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 188 920 грн., №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 141 690 грн., №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 377 840 грн., №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 472 300 грн., №462/17-00-13-04//000019/ДПС від 21.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 330 610 грн., №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 188 920 грн., №516/17-00-13-04//000021/ДПС від 30.04.2020 року про накладення штрафу уповноваженими особами, відповідно до якої, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 141 690 грн.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям, установленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підстави для здійснення позапланових заходів визначені статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі по тексту - Закон №877-V).

Постановою від 26.04.2017 №295 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі по тексту - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Пунктом 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 5 п. 5 Порядку №295, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю) про виявлені порушення законодавства про працю може слугувати підставою для проведення інспекційного відвідування лише у тому випадку, якщо ознаки таких порушень виявлені в ході виконання цими особами контрольних повноважень.

Відповідно до пункту 33 Порядку №295 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Згідно п. 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником (п. 20 Порядку №295).

Пунктом 23 Порядку №295 встановлено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду (п. 24 Порядку №295).

Згідно з п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку №295).

Разом з тим, з аналізу норм Порядку №295 слідує, що підставою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої статтею 265 КЗпП України є вчинення ним порушення, факт якого встановлюється під час інспекційного відвідування та відображається у відповідному акті. При цьому, докази, на підставі яких на суб`єкта господарювання може бути накладено штраф, мають бути отримані під час інспекційного відвідування, призначеного та проведеного згідно Порядку №295, або під час підготовки до його проведення, яка здійснюється після призначення інспекційного відвідування.

У відповідності до ч. 8 ст. 265 КЗпП України, штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

З наведеного суд дійшов висновку, що на підставі отриманих відомостей від Головного управління ДПС у Рівненській області відповідач повинен був провести власне інспекційне відвідування позивача, встановити дійсні обставини, скласти відповідний акт й тільки (виключно) на підставі акту інспекційного відвідування або невиїзного інспектування прийняти рішення про притягнення позивача до відповідльності.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

З системного аналізу вказаної норми права суд дійшов висновку, що для того щоб настала відповідальність, у даному випадку фізичної особи-підприємця, необхідно два фактора: перший фактор - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (у спірному випадку) та другий обов`язковий фактор - виплата заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Тобто лише при наявності цих двох обов`язкових факторів настає негативний наслідок до такої фізичної особи-підприємця - застосування штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

При цьому, у випадку оформлення трудових відносин з праціником та виплаті такому працівнику заробітної плати, утриманні й сплаті відповідних податкових зобов`язань, однак за несвоєчасного повідомлення контролюючого органу про прийняття такого працівника на роботу, підлагає застосуванню відповідальність, що встановлена п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення).

Частиною другою статті 2 КЗпП України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Частиною 2 статті 24 КЗпП України передбачено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Суд зауважує, що за диспозиції наведеної статті вбачається, що працівник не може бути допущений до роботи без:

1) укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу;

2) повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Із аналізу наведених правових норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України виключно сукупність факту допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника, а підприємство (чи ФОП) щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України та наявність факту неповідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу й несплати відповідних податкових зобов`язань. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно актів перевірок, на момент проведення перевірки у період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року за адресою АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року за адресою АДРЕСА_15 й АДРЕСА_16 у приміщеннях знаходились працівники з порушеннями трудового законодавства (на переконання посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області та Управління Держпраці у Рівненській області).

Судом втсановлено, що за вищезазначеними адресами здійснюють господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Так, за адресою АДРЕСА_17, АДРЕСА_18, АДРЕСА_19, АДРЕСА_20, АДРЕСА_21 та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року за адресою АДРЕСА_8 у приміщеннях знаходились:

По Акту №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року:

1. ОСОБА_3 (справжнє ПІБ - ОСОБА_42 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_4 (справжнє ПІБ - ОСОБА_43 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебував станом на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_5 (справжнє ПІБ - ОСОБА_44 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

4. ОСОБА_6 (справжнє ПІБ - ОСОБА_45 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

По Акту №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року:

1. ОСОБА_7 (справжнє ПІБ - ОСОБА_46 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_8 (справжнє ПІБ - ОСОБА_47 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_9 (справжнє ПІБ - ОСОБА_48 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебувала станом на момент проведення перевірки.

По Акту №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року:

1. ОСОБА_10 (справжнє ПІБ - ОСОБА_49 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_11 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_12 (справжнє ПІБ - ОСОБА_50 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебував станом на момент проведення перевірки.

4. ОСОБА_13 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

5. ОСОБА_14 (справжнє ПІБ - ОСОБА_51 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

6. ОСОБА_15 (справжнє ПІБ - ОСОБА_52 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

7. ОСОБА_16 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

8. ОСОБА_17 (справжнє ПІБ - ОСОБА_53 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

По Акту №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020 року:

1. ОСОБА_18 (справжнє ПІБ - ОСОБА_54 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебував станом на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_19 (справжнє ПІБ - ОСОБА_55 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_20 (справжнє ПІБ - ОСОБА_39 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

4. ОСОБА_21 (справжнє ПІБ - ОСОБА_56 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебував станом на момент проведення перевірки.

5. ОСОБА_22 (справжнє ПІБ - ОСОБА_36 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

6. ОСОБА_23 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

7. ОСОБА_24 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

8. ОСОБА_25 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

9. ОСОБА_26 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

10. ОСОБА_27 . Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки (виявлено 25.02.2020 року).

По Акту №462/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року:

1. ОСОБА_28 (справжнє ПІБ - ОСОБА_57 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебував станом на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_29 (справжнє ПІБ - ОСОБА_58 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 (насправді працює у ФОП ОСОБА_2 ), перебувала станом на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_30 (справжнє ПІБ - ОСОБА_59 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

4. ОСОБА_31 (справжнє ПІБ - ОСОБА_60 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки

5. ОСОБА_32 (справжнє ПІБ - ОСОБА_61 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

6. ОСОБА_33 (справжнє ПІБ - ОСОБА_42 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебував станом на момент проведення перевірки.

7. ОСОБА_34 (справжнє ПІБ - ОСОБА_62 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 , перебувала станом на момент проведення перевірки.

По Акту №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року:

1. ОСОБА_35 . Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебувала на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_36 . Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебувала на момент проведення перевірки.

3. ОСОБА_37 . Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебувала на момент проведення перевірки.

4. ОСОБА_38 (справжнє ПІБ - ОСОБА_63 ). Відповідно до наданих пояснень працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебувала на момент інспекційного відвідування.

По Акту №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року:

1. ОСОБА_39 . Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебував на момент проведення перевірки.

2. ОСОБА_40 (справжнє ПІБ - ОСОБА_55 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебував на момент інспекційного відвідування.

3. ОСОБА_41 (справжнє ПІБ - ОСОБА_59 ). Працює у ФОП ОСОБА_1 . Перебувала на момент проведення перевірки.

У зв`язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 в своїй діяльності використовувала належним чином оформлену найману працю, однак з несвоєчасним повідомленням контролюючого органу про прийняття окремих вищезазначених працівника на роботу встановлено порушення ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме допущення працівників до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано відповідальність за абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Проте, з дослідженених в сукупності та наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що такі твердження Головного управління ДПС у Рівненській області під час складання Актів та Управління Держпраці у Рівненській області під час винесення оскаржуваних постанов та притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України є помилковим (у т.ч. такими, що не відповідають дійсності) та протиправним, оскільки, -

Щодо Постанови №458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020 року:

ОСОБА_43 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_42 , ОСОБА_44 й ОСОБА_45 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Генерала Безручка, буд. 5А в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 підійшли посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних на що ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язані повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно, а посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області зафіксували відповідні відомості у своєму акті й також помилково вказали, що ОСОБА_4 (насправді ОСОБА_43 ) працює у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленнями про надання дійсних відомостей, Наказами №01-10//19 від 02.10.2019 року, 1/17 від 26.01.2017 року та №20-02-1 від 20.02.2020 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу (у т.ч. уточнюючими), Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомі такі особи як ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджує факт вигаданості даних осіб та фактичної їх відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо таких осіб в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Щодо Постанови №459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020 року:

ОСОБА_48 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_46 й ОСОБА_47 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Короленка, буд. 1 в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 підійшла посадова особа Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних на що ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язані повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно, а посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області зафіксували відповідні відомості у своєму акті й також помилково вказали, що ОСОБА_9 (насправді ОСОБА_64 ) працює у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленнями про надання дійсних відомостей, Наказами №20-02-2 від 20.02.2020 року, №1/17 від 26.01.2017 року та №20-02/20 від 20.02.2020 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу (у т.ч. уточнюючими), Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомі такі особи як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджує факт вигаданості даних осіб та фактичної їх відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо таких осіб в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Щодо Постанови №460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020 року:

З наказів №20-02-4 від 20.02.2020 року, №19-02//20 від 19.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 прийняті на роботу в ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2020 року, Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 21.02.2020 року та 26.02.2020 року й уточнюючі (коригувальні) Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 19.05.2020 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася ФОП ОСОБА_1 , що також підтверджується Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_65 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 варто зауважити, що ОСОБА_50 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_49 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 й ОСОБА_53 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Соборна, буд. 10/А в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 підійшли посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 на що останні категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язані повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_66 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 відповідно, а посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області зафіксували відповідні відомості у своєму акті й також помилково вказали, що ОСОБА_12 (насправді ОСОБА_50 ) працює у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленнями про надання дійсних відомостей, Наказами №20-02-1 від 20.02.2020 року, №20-02/20 від 20.02.2020 року, №01-10//19 від 02.10.2019 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу, Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомі такі особи як ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_65 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , що підтверджує факт вигаданості даних осіб та фактичної їх відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо таких осіб в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Щодо Постанови №461/17-00-33-04//000018/ДПС від 21.04.2020 року:

З наказів №20-02-2 від 20.02.2020 року, №20-02-1 від 20.02.2020 року, №20-02//20 від 20.02.2020 року, №20-02-3 від 20.02.2020 року, №24-02-1 від 24.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_55 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 прийняті на роботу в ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2020 року, а ОСОБА_27 25.02.2020 року (коли й було виявлено на робочому місці), Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 21.02.2020 року, 25.02.2020 року та 26.02.2020 року й уточнюючі (коригувальні) Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 19.05.2020 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася ФОП ОСОБА_1 , що також підтверджується Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 варто зауважити, що ОСОБА_54 й ОСОБА_56 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_39 й ОСОБА_36 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Чорновола, буд. 60 в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_54 , ОСОБА_56 , ОСОБА_39 й ОСОБА_36 підійшли посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних ОСОБА_54 , ОСОБА_56 , ОСОБА_39 й ОСОБА_36 на що останні категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язані повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_54 , ОСОБА_39 , ОСОБА_56 й ОСОБА_36 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 відповідно, а посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області зафіксували відповідні відомості у своєму акті й також помилково вказали, що ОСОБА_18 (насправді ОСОБА_54 ) та ОСОБА_21 (насправді ОСОБА_56 ) працюють у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_54 , ОСОБА_56 , ОСОБА_39 й ОСОБА_36 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленнями про надання дійсних відомостей, Наказами №20-02/20 від 20.02.2020 року, №20-02-1 від 20.02.2020 року та №1/17 від 26.01.2017 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу, Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомі такі особи як ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , що підтверджує факт вигаданості даних осіб та фактичної їх відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо таких осіб в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Щодо Постанови №462/17-00-33-04//000019/ДПС від 21.04.2020 року:

З наказів №01-02/18 від 05.03.2018 року, №20-02-4 від 20.02.2020 року, №20-02-3 від 20.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_58 , прийнята на роботу в ФОП ОСОБА_2 з 06.03.2018 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу подано 05.03.2018 року, ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 та ОСОБА_62 прийняті на роботу в ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2020 року, Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 25.02.2020 року та 26.02.2020 року й уточнюючі (коригувальні) Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 19.05.2020 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , що також підтверджується Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто зауважити, що ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було несвоєчасно подано уточнюючі (коригуючі) Повідомлення про прийняття працівників на роботу зважаючи на несвоєчасно виявлені помилки в відповідних Повідомленнях про прийняття працівників на роботу й відсутність бухгалтерської та юридичної освіти й знань тонкощів ведення бухгалтерського обліку.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Щодо ОСОБА_28 та ОСОБА_33 варто зауважити, що ОСОБА_57 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_42 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Словацького, буд. 4/6 в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_57 та ОСОБА_42 підійшла посадова особа Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних ОСОБА_57 й ОСОБА_67 на що останні категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язані повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_57 та ОСОБА_42 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_28 та ОСОБА_33 відповідно, а посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області зафіксували відповідні відомості у своєму акті й також помилково вказали, що ОСОБА_28 (насправді ОСОБА_68 ) працює у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_57 та ОСОБА_42 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленнями про надання дійсних відомостей, Наказами №20-02/20 від 20.02.2020 року та №01-10//19 від 02.10.2019 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу, Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомі такі особи як ОСОБА_28 та ОСОБА_33 , що підтверджує факт вигаданості даних осіб та фактичної їх відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо таких осіб в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Щодо Постанови №511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020 року:

З наказів №24-02-4 від 24.02.2020 року, №20-02-1 від 20.02.2020 року, №24-02-7 від 24.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_35 , ОСОБА_69 та ОСОБА_37 прийняті на роботу в ФОП ОСОБА_1 з 25.02.2020 року, 21.02.2020 року та 25.02.2020 року відповідно, Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 25.02.2020 року та 26.02.2020 року й уточнюючі (коригувальні) Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 19.05.2020 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася, що також підтверджується Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Відносно ОСОБА_38 варто зауважити, що ОСОБА_63 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Мельника, буд. 25 в м. Рівне виконувала покладені на останню посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_63 підійшла посадова особа Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних ОСОБА_63 на що остання категорично заперечила. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ти зобов`язана повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_63 назвалася вигаданою особою - ОСОБА_38 .

При цьому ОСОБА_63 не була повідомлена про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленням про надання дійсних відомостей, Наказом №20-02-3 від 20.02.2020 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу, Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідома така особа як ОСОБА_38 що підтверджує факт вигаданості даної особи та фактичної її відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо такої особи в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Щодо Постанови №516/17-00-13-04//000021/ДПС від 30.04.2020 року:

З наказу №20-02-1 від 20.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_39 прийнятий на роботу в ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2020 року, Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 25.02.2020 року й уточнюючі (коригувальні) Повідомлення про прийняття працівників на роботу подано 19.05.2020 року, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася, що також підтверджується Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

Тобто з наведеного вбачається, що порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у формі не укладення трудового договору та неподання (неповідомлення) органи ДФС про прийняття працівників на роботу (про що зазначає Акт та оскаржувана Постанова) відсутнє.

Відносно ОСОБА_40 та ОСОБА_41 варто зауважити, що ОСОБА_55 й ОСОБА_59 перебуваючи у офіційних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 під час здійснення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області по вул. Київська, буд. 67а в м. Рівне виконували покладені на останніх посадові обов`язки. За сплином деякого проміжку часу до ОСОБА_55 та ОСОБА_59 підійшла посадова особа Головного управління ДПС у Рівненській області та вимагала офіційного представлення та надання персональних даних на що ОСОБА_55 та ОСОБА_59 категорично заперечили. Однак, зважаючи на значний тиск зі сторони посадової особи Головного управління ДПС у Рівненській області, погрози поліцією та зазначення «ви зобов`язана повідомити ПІБ», з метою припинення тиску та погроз, зважаючи на відсутність вільного волевиявлення щодо надання ПІБ ОСОБА_55 та ОСОБА_59 назвалася вигаданими особами - ОСОБА_40 та ОСОБА_41 .

При цьому ОСОБА_55 та ОСОБА_59 не були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей щодо надання свого ПІБ посадовим особам Головного управління ДПС у Рівненській області.

Дані обставини також підтверджуються Повідомленням про надання дійсних відомостей, Наказом №20-02-2 від 20.02.2020 року та №20-02-4 від 20.02.2020 року, Повідомленнями про прийняття працівника на роботу, Відомостями про нарахування заробітної плати за період лютий-березень 2020 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий-квітень 2020 року.

При цьому варто наголосити, що посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області та інші особи державних органів під час проведення перевірки не встановлювали дійсних відомостей щодо осіб, присутніх у приміщенні (не перевіряли документів тощо), що є недопустимим, а ФОП ОСОБА_1 взагалі невідома така особа як ОСОБА_40 та ОСОБА_41 що підтверджує факт вигаданості даної особи та фактичної її відсутності (що також підтверджується відсутністю в будь-яких доказів щодо такої особи в контролюючих органів, а обов`язок доказування у даній категорії справ покладений саме на Відповідача). Принагідно варто зауважити, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, обвинувачення в розумінні практики ЄСПЛ - це будь-яке публічне переслідування особи, що не обмежене виключно кримінальним переслідуванням.

Більше того, досліджені в сукупності судом та наявні в матеріалах справи письмові доказази підтверджують, що під час проведення фактичних перевірок та разом з поданням Заперечень на акти фактичних перевірок №458/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ від 28.02.2020 року, №462/17-00-33-04/ від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ від 05.03.2020 року (супровідні листи з додатками наявні в матеріалах справи) Позивачем було надано Головному управлінню ДПС у Рівненській області Накази про прийняття працівників ФОП ОСОБА_1 на роботу та відомості про нарахування заробітної плати, котрі Головним управлінням ДПС у Рівненській області взяті до уваги не були.

Так, з Наказів ФОП ОСОБА_1 №1/17 від 26.01.2017 року, №01-10//19 від 02.10.2019 року, №19-02//20 від 19.02.2020 року, №20-02-1 від 20.02.2020 року, №20-02-2 від 20.02.2020 року, №20-02-3 від 20.02.2020 року, №20-02-4 від 20.02.2020 року, №20-02//20 від 20.02.2020 року, №24-02-1 від 24.02.2020 року, №24-02-4 від 24.02.2020 року, №24-02-7 від 24.02.2020 року та Наказів ФОП ОСОБА_2 №1/17 від 26.01.2017 року, №01-02/18 від 05.03.2018 року, №20-02/20 від 20.02.2020 року вбачається, що:

ОСОБА_47 працює у ФОП ОСОБА_1 з 27.01.2017 року;

ОСОБА_51 , ОСОБА_42 (фігурував у 2-х об`єктах), ОСОБА_44 та ОСОБА_52 працює у ФОП ОСОБА_1 з 03.10.2019 року;

ОСОБА_16 , ОСОБА_39 (фігурував у 2-х об`єктах), ОСОБА_53 , ОСОБА_36 (фігурувала у 2-х об`єктах), ОСОБА_49 , ОСОБА_23 , ОСОБА_45 , ОСОБА_70 , ОСОБА_55 (фігурував у 2-х об`єктах), ОСОБА_63 , ОСОБА_26 , ОСОБА_62 , ОСОБА_71 , ОСОБА_13 , ОСОБА_72 (фігурувала у 2-х об`єктах), ОСОБА_60 , ОСОБА_11 , ОСОБА_61 та ОСОБА_24 , працює у ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2020 року;

ОСОБА_27 , ОСОБА_35 та ОСОБА_37 працює у ФОП ОСОБА_1 з 25.02.2020 року;

ОСОБА_43 та ОСОБА_56 працює у ФОП ОСОБА_2 з 27.01.2017 року;

ОСОБА_58 працює у ФОП ОСОБА_2 з 06.03.2018 року;

ОСОБА_48 , ОСОБА_50 , ОСОБА_57 та ОСОБА_54 працює у ФОП ОСОБА_2 з 21.02.2020 року.

Дані обставини також підтверджуються:

1) повідомленнями про прийняття працівників на роботу ФОП ОСОБА_1 (з доказами надіслання/отримання контролюючим органом) від 26.01.2017 року, 02.10.2019 року, 21.02.2020 року, 25.02.2020 року, 26.02.2020 року та скасовуючими й початковими повідомленнями про прийняття працівників на роботу від 19.05.2020 року та ФОП ОСОБА_2 від 26.01.2017 року, 05.03.2018 року, 25.02.2020 року, 26.02.2020 року та скасовуючими й початковими повідомленнями про прийняття працівників на роботу від 19.05.2020 року;

2) відомостями про нарахування заробітної плати ФОП ОСОБА_1 за січень-березень 2020 року та ФОП ОСОБА_2 за січень-березень 2020 року;

3) Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 й ФОП ОСОБА_2 за лютий-квітень 2020 року;

4) письмовими нотаріально посвідченими Заявами працівників ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 щодо дійсних обставин.

Більше того, письмові нотаріально посвідчені Заяви працівників ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 додатково підтверджують факт відсутності документального встановлення осіб під час проведення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області, факт допущення посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області ряду помилок у зазначенні ПІБ працівників ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_1 й невідповідністю зазначених в актах перевірки обставин дійсності.

Таким чином у скупуності вищевикаденого, подані позивачем докази дають суду всі правові підстави вважати, що позивачем дотримані вимоги законодавства щодо своєчасного працевлаштування працівників, виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відсутності правових підстав застосування відповідальності до позивача за п. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень…»

Слід також акцентувати увагу, що в Україні визнається й діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пп. 41 і 60 доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26.03.2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява за №14448/88, §33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийняті оспорювані рішення, а саме - факту порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (у т.ч. наявності допуску до роботи працівника без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та неповідомлення контролюючого органу про прийняття працівників на роботу й виплати заробітної плати без сплати єдиного внеску на загальнообов`язквое державне соціальне страхування), а подані докази відповідача у формі актів фактичних перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області та окремих письових поясненнях осіб, котрі були відібрані під час проведення фактичних перевірок посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області не несуть належного доказового навантаження й спростовані доказами, наданими позивачем.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови про накладення штрафу винесені відповідачем з використанням повноважень останнього без мети, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень та без проведення інспекційного відвідування посадовими особами відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повністю.

Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на суму 13816,10 грн. (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять грн. 10 коп.), сплаченого позивачем відповідно до квитанцій № 5 від 28.05.2020 та № 0.0..1 від 03.06.2020.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими особами № 462/17-00-13-04//000019/ДПС від 21.04.2020, № 458/17-00-13-04//000016/ДПС від 21.04.2020, № 459/17-00-13-04//000015/ДПС від 21.04.2020, № 460/17-00-13-04//000017/ДПС від 21.04.2020, № 461/17-00-13-04//000018/ДПС від 21.04.2020, № 511/17-00-13-04//000020/ДПС від 24.04.2020, № 516/17-00-13-04//000021/ДПС від 30.04.2020.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) судові витрати на суму 13816 (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 31 липня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля