Справа № 344/1615/20
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1615/20
Провадження № 2-а/344/158/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Лейтенанта поліції №1 батальйону №1 УПП в Івано-

Франківській області Смолія Віталія Володимировича,

Головне управління патрульної поліції в

Івано-Франківській області

про визнання протиправними дій та скасування постанови

у справі про адміністративне правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Лейтенанта поліції №1 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Смолія Віталія Володимировича (надалі також «Відповідач 1»), Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області (надалі також «Відповідач 2») про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Смолія Віталія Володимировича при внесенні постанови серія ЕАК №2010904 від 23 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; скасування постанови інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Смолія Віталія Володимировича серія ЕАК №2010904 від 23 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №2010904 від 23 січня 2020 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначив в ході судового розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_1 , ним не було порушено Правил дорожнього руху, оскільки він мав при собі всі необхідні документи (посвідчення водія, реєстраційне посвідчення та поліс страхування), однак мав намір пред`явити їх після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення відповідної постанови, чого останнім, як зазначив Позивач, зроблено не було.

Крім того, Позивач в судовому засіданні покликався на те, що відповідно до вимог чинного законодавства поліс обов`язкового страхування оформляється на він-номер транспортного засобу, і такий поліс на він-номер його автомобіля був наявний у Позивача.

Представником відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник відповідачів покликався на те, що оскільки Позивач вчинив порушення пункту 2.1. ґ Правил дорожнього руху (не пред`явив на законну вимогу інспектора чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), Позивача було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши пояснення Позивача, представника відповідачів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до п.п. а, б, ґ п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також (доповнено 23.01.2019) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також «КУпАП») керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

23 січня 2020 року заступником командира взводу старшим лейтенантом поліції роти №1 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Смолій В.В. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2010904, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2010904 від 23 січня 2020року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора щодо її винесення протиправними.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2010904 від 23 січня 2020 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 , 23 січня 2020 року о 00 год. 35 хв. м. Івано-Франківськ, вул. Старицького, 1, керував ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1. ґ) ПДР України.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, Суд звертає увагу на те, що в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні Позивач не заперечував самого факту не пред`явлення інспектору поліції страхового поліса, а покликався на відсутність у нього обов`язку пред`явити такі документи, оскільки у Відповідача 1 не було підстав для його зупинки. Окрім іншого, посилався і на те, що відповідні документи повинні пред`являтися водієм вже після завершення розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови.

Крім того, Позивачем не було надано і Суду чинного станом на дату 23 січня 2020 року (день розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови) страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджувалися б інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Натомість, зі змісту інформації, яка є загальнодоступною та міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України (https://policy-web.mtsbu.ua/Search/ByRegNo?md=9D10FBD80FF9C3E0D4162B5BA9809A72FF1D4DB0C223DAB88E41897D601BD7321CCC92597F74540C61234E56B47CE14C7C6185A67F0AB0ED9DC1441D7EBD25542E736B238B1764331F241F9534DA2451) вбачається, що станом на 23 січня 2020 року в даній базі не було зареєстровано чинного страхового поліса щодо транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_2 .

Доказів, які б спростовували вищевказану обставину, Позивачем суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Необґрунтованими є посилання Позивача в судовому засіданні на те, що страховий поліс оформлюється на він-код транспортного засобу, а не на державний номер, і що такий страховий поліс був наявний, оскільки такі пояснення є власним суб`єктивним тлумаченням Позивачем вимог закону про страхування.

Будь-якого чинного страхового полісу на транспортний засіб Позивача д.н.з. НОМЕР_2 Суду надано не було.

Крім того, Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він, як водій, відповідно до законодавства звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України.

За таких обставин, Суд вважає доведеною ту обставину, що станом на 23 січня 2020 року у ОСОБА_1 був відсутній страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 ) або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджувалися б інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України; і такий документ не пред`являвся ОСОБА_1 в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, з результатами якого було винесено оскаржувану постанову.

Безпідставними є посилання Позивача як в судовому засіданні, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на ту обставину, що в нього взагалі був відсутній обов`язок пред`являти будь-які документи інспектору поліції у зв`язку з відсутністю підстав для зупинки його транспортного засобу, оскільки зі змісту самостійно наданого Позивачем відеодиску із записом, який здійснювався ним особисто, вбачається, що причину зупинки (невірно встановлений на транспортному засобі номерний знак) Позивачу було роз`яснено Відповідачем 1.

Таким чином, у відповідності до вимог підпункту (а) пункту 2.4 ПДР ОСОБА_1 був зобов`язаний пред`явити інспектору для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, в тому числі, і страховий поліс.

Пояснення Позивача щодо необхідності пред`явлення вказаних документів, в тому числі і страхового поліса, після винесення постанови, не узгоджуються з вимогами чинного закону, і можуть бути сприйняті як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, враховуючи ту обставину, що чинний страховий поліс у Позивача станом на 23 січня 2020 року дійсно був відсутній.

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і Позивачем таких доказів суду не надано.

Інші доводи Позивача щодо допущених Відповідачем процесуальних порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження належними доказами. Причини зупинки Позивачу було роз`яснено, як і перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено його права та обов`язки.

Безпідставними є також доводи Позивача щодо невручення йому самої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки зі змісту наданого Позивачем відеодиску вбачається, що інспектором патрульної поліції було запропоновано Позивачу отримати екземпляр такої постанови, на що він відмовився, посилаючись на неналежність відповідної форми постанови («квитанція» замість «постанови у форматі А4»).

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, Відповідачем не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні, як і відсутні підстави для визнання протиправними дій інспектора при її винесенні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено та підписано 30 липня 2020 року.

Суддя Домбровська Г.В.