Справа № 160/3121/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3121/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 160/3121/20 (суддя І інстанції - Серьогіна О.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

19.03.2020 позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 23.07.2014 року № 256 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням;

- зобов`язати відповідача - Міністерство внутрішніх справ України поновити позивача на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектора охорони громадського порядку органів внутрішніх справ України;

-стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача середній заробіток за час мого вимушеного прогулу (з 23.07.2014 по день поновлення на посаді).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 адміністративний позов залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали суду для усунення недоліків, а саме, позивача було зобов`язано надати суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також докази поважності причин пропуску відповідного строку (інші ніж, ті що зазначені в позовній заяві). Підставою постановлення ухвали зазначено ч. 1 ст. 123 КАС України. (а.с. 11-12)

13.04.2020 від позивача, на виконання вимог ухвали від 23.03.2020, надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено та адміністративний позов повернуто позивачу без розгляду на підставі ч. 5 ст. 169 КАС України.

Повертаючи адміністративний позов позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, оскільки позивачем не зазначено жодних адекватних причин, з яких він протягом більше 5 років не цікавився обставинами, які унеможливлюють виконання ним своїх посадових обов`язків, отримання заробітної плати та ін. та не надано належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт наявності об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України. Підставою повернення зазначено ч. 5 ст. 169 КАС України. (а.с. 25-26)

Не погодившись з таким судовим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу від 15.04.2020 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 15.04.2020 - без змін.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як передбачено ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

Для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позов.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у даній справі є скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 23.07.2014 № 256 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як поважність причин пропуску строку позивач зазначає, що в період часу з липня 2014 року по лютий 2020 року він вважав себе відстороненим від посади за усним розпорядженням начальника відділу кадрів Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області через порушення кримінального провадження, а отже не мав підстав для того щоб цікавитись причиною свого звільнення.

З огляду на зазначені позивачем обставини колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 156 КПК України клопотання про відсторонення особи від посади розглядається слідчим суддею, судом не пізніше трьох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора та підозрюваного чи обвинуваченого, його захисника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що процес відсторонення посадової особи від посади чітко регламентований ст. 154-158 КПК України, має свої процесуальні особливості та підстави й за жодних умов не міг відбуватись шляхом усного розпорядження начальника відділу кадрів Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області.

Натомість судове рішення про відсторонення позивача від посади відсутнє, що спростовує доводи позивач про те, що він протягом років вважав себе відстороненим від посади і саме з цих причин пропустив строк звернення до суду.

Колегія суддів зауважує, що спірний наказ прийнято 23 липня 2014 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом лише у 2020 році. Водночас, позивачем не зазначені поважні причини, які перешкоджали йому протягом більше 5 років звернутися до суду. Необізнаність із приписами чинного законодавства через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про це не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки обумовлені суб`єктивним ставленням особи до цих обставин.

Крім того, до матеріалів справи відповідачем-2 як додатки до відзиву надані копії рапорту на звільнення та послужного списку позивача.

Як слідує зі змісту рапорту позивач просив звільнити його з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 23.07.2014. Також на послужному списку є запис від 23.07.2014 про отримання трудової книжки та запис від 24.07.2014 про отримання військового квитка. Таким чином, позивач повинен був дізнатися про своє звільнення 24.07.2014.

Вказані обставини у сукупності спростовують твердження позивача щодо необізнаності про прийняття наказу від 23.07. 2014.

Отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо спливу строку звернення до суду.

З огляду на викладене колегія вважає, що наведені позивачем підстави в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, є неповажними.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегія суддів звертає увагу, що ст. 123 КАС України окремо врегульований порядок повернення позовної заяви після закінчення строків звернення до суду, яка підлягала застосуванню у справі.

Між тим, суд першої інстанції фактично застосував ст. 169 КАС України.

Однак ст. 169 КАС України врегульовано порядок повернення позовної заяви, якщо останню подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, а не статтею 122 КАС України щодо строків звернення до суду, наслідки пропуску яких врегульовані, як зазначалось вище, спеціальною нормою - статтею 123 КАС України.

З урахуванням наведених норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав передбачених ч. 5 ст. 169 КАС України, оскільки суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про повернення позовної заяви на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Отже, судом першої інстанції помилково зазначені підстави для повернення позовної заяви.

Крім того, ч. 2 ст. 123 КАС України зобов`язує суд перед поверненням позовної заяви прийняти рішення і щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, що судом першої інстанції здійснено не було.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 160/3121/20 змінити.

Резолютивну частину ухвали доповнити абзацем 2 такого змісту:

«Визнати підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення від 23.07.2014 № 256 о/с, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, наведені ОСОБА_1 , неповажними»

Мотивувальну частину ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 160/3121/20 викласти в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в адміністративній справі № 160/3121/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко