Справа № 350/1012/20
Суддя: Калиній Г. В.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1012/20
номер провадження 2-а/350/15/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

за участю: секретаря судового засідання Юречко Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові позивач просить ухвалити рішення, яким скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19 липня 2020 року серії БАА № 025176, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за ч. 1ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 липня 2020 року приблизно о 9 годині 45 хвилин він, рухаючись по автодорозі Стрий-Чернівці, не порушуючи Правил дорожнього руху, поблизу міста Івано-Франківськ, був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області - старшим сержантом Кудлай Євгеном Ігоровичем.

Причиною зупинки, інспектор Кудлай Є.І. назвав перетин ним суцільної лінії дорожньої розмітки. Він попросив інспектора надати докази фото-відеофікції перетинання суцільної ліні дорожньої розмітки. Поліцейський повідомив, що докази фото-відеофіксації знаходяться в патрульному автомобілі та попросив пройти до його салону для оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення та перегляду відео із підтвердженням перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки. Однак, на неодноразові вимоги надати фото-відеодоказ на підтвердження перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки, інспектор ні одразу, ні протягом часу складання постанови про накладення адміністративного стягнення надати не зміг, зіславшись на необхідність довгого перемотування відеореєстратора. Про факт відмови надати відеодоказ перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки, він написав відповідне письмове пояснення, яке є додатком до оскаржуваної постанови. В результаті поліцейським було складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19 липня 2020 року серії БАА №025176, якою його за перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вважає винесену відносно нього поставу про накладення адміністративного стягнення незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки така не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення, а серед додатків до постанови міститься тільки його письмові пояснення, без зазначення доказів, на підставі яких виносилася оскаржувану постанова.

Таким чином, інспектор склавши оскаржувану постанову і не вказавши у ній даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, як доказ перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки, грубо порушив закон, постанова не містить жодних доказів, а також пояснень свідків, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Належним чином повідомлений про час розгляду справи представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки невідомі, що згідно змісту ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин з урахуванням положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Постановою серії БАА № 025176 від 19 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення (а. с. 4), підтверджено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень у зв`язку з порушенням підпункту 1.1 ПДР - перетнуто суцільну лінію дорожньої розмітки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 34.1 ПДР України 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Позивач у позовній заяві стверджує, що 19 липня 2020 року, він рухаючись по автодорозі Стрий-Чернівці, Правил дорожнього руху не порушував, однак поблизу міста Івано-Франківськ, приблизно о 9 годині 45 хвилин, був зупинений інспектором поліції, який назвав причиною зупинки - перетин суцільної лінії дорожньої розмітки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзиву на позов у встановлений строк не надав.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. З ч. З ст. 2 КАС України), суд вважає, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху. Отже, відповідачем порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, при розгляді справи застосовано спрощений підхід, обґрунтування вини сформовано лише на даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини особи, наприклад показання свідків, відеофіксація тощо.

За таких обставин не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. Будь - яких доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві відповідачем не надано, у матеріалах справи наявна лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той час.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Отже подія та вина особи у вчиненні правопорушення не доведені.

Таким чином не доведено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП , зокрема не представлено будь-яких доказів про те, що позивач порушив ПДР України. Отже оскаржувана постанова підлягає до скасування.

Керуючись статтями 241-246, 255 КАС України,суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19 липня 2020 року серії БАА № 025176 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 420 гривень 40 копійок судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або згідно п.15.5 перехідних положень КАСУ через суд, що ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Калиній