Справа № 460/4367/19
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2020 року м. Рівне №460/4367/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, за участю секретаря судового засідання А.М. Юрчук, сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представники Кругліцька В.М., Каламбет В.О., Микитюк О.Я.,

відповідача: представник Кокіль І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державна установа "Полицька виправна колонія (№76)"
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Державна установа "Полицька виправна колонія (№76)" (далі позивач, установа) звернулося з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 06.11.2019 №РВ743/947/006149/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Позов обґрунтовано тим, що накладення спірною постановою штрафу за порушення законодавства про працю є протиправним, оскільки установа не є роботодавцем, а засуджені до позбавлення волі не є найманими працівниками у розумінні Кодексу законів про працю України.

Ухвалою суду від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

У межах встановленого строку Управлінням Держпраці у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що спірна постанова про накладення штрафу винесена відповідно до вимог чинного законодавства у зв`язку з порушенням позивачем, як роботодавцем для засуджених, вимог Кодексу законів про працю України.

Ухвалою суду від 06.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 19.02.2020 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Рівненській області від 6 листопада 2019 року №РВ743/947/000149/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 3505320,00 гривень, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Судові засідання 03.03.2020, 26.03.2020, 30.04.2020, 04.06.2020 відкладалися судом за клопотанням сторін, в тому числі й з підстав запровадження в Україні карантину, проведення протипандемічних заходів.

У судове засідання 21.07.2020 прибули представники сторін.

Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та пояснили суду, що жодних порушень законодавства про працю Державною установою "Полицька виправна колонія (№76)" допущено не було.

Вказали, що згідно з вимогами чинного законодавства засуджені залучаються до праці з урахуванням наявних виробничих потужностей підприємств виконання покарань. Фактична чисельність працівників установи не може перевищувати тієї, що затверджена штатним розписом. Отже, установа може укладати трудові договори із засудженими тільки за наявними вакантними посадами згідно зі штатним розписом, який складений та затверджений в межах бюджетного фінансування на засадах самоокупності.

У Державній установі "Полицька виправна колонія (№76)" не передбачено посад для працевлаштування засуджених, а тому кошти з Державного бюджету на оплату їх праці не надаються.

Зазначили, що позивач є бюджетною неприбутковою організацією та є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня. Основним фінансовим документом установи є кошторис. Як бюджетна неприбуткова установа, колонія не забезпечена коштами на оплату праці.

За таких обставин, висновки інспектора про порушення позивачем законодавства про охорону праці є безпідставними.

Звернули увагу суду на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 у справі №460/2231/19 встановлено, щодо установа не є роботодавцем, а особи, засуджені до позбавлення волі, не є найманими працівниками у розумінні ст.2 Кодексу законів про працю України.

Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Пояснила суду, що проведеним інспекційним відвідуванням було встановлено порушення Державною установою "Полицька виправна колонія (№76)" вимог ч.2 ст.23, ч.3 ст.24 та ст.253 Кодексу законів про працю України.

Зокрема, засуджені до позбавлення волі допускалися до роботи без укладення строкових трудових договорів, за них позивачем в установленому порядку не сплачувалися внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз норм Кримінально-виконавчого кодексу України дає підстави для висновку, що залучення засуджених до позбавлення волі до робіт як на підприємстві виправної колонії, так і на державному підприємстві, має здійснюватися з одночасним дотриманням наступних умов: засуджені повинні працювати за строковим трудовим договором; строковий трудовий договір укладається між засудженими та виправною колонією; забезпечується належна охорона та ізоляція засуджених.

Тобто, з 08.10.2016 у спірних правовідносинах виправна колонія для засуджених є роботодавцем.

Отже, накладаючи штраф на позивача за порушення законодавства про працю, Управління Держпраці у Рівненській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Законом.

Зауважила, що висновки, викладені у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду не є обов`язковими для адміністративного суду.

Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Державна установа "Полицька виправна колонія (№76) (код за , місцезнаходження: 34375, Рівненська обл., Володимирецький район, село Іванчі) зареєстрована як юридична особа 29.11.1999 (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 590 120 0000 000384 від 22.05.2008). Основним видом економічної діяльності установи за КВЕД є 84.23 - Діяльність у сфері юстиції та правосуддя.

Ці обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.01.2017 (т.1 - а.с.25).

Відповідно до Положення про Державну установу "Полицька виправна колонія (№76)", затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.11.2019 №3701/5, Державна установа "Полицька виправна колонія (№76)" є установою закритого типу та здійснює правозастосовні та правоохоронні функції. Одним з основних завдань виправної колонії є виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі) (т.1 а.а.с.71-80).

Управління Держпраці у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці та здійснює державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці (ст.260 КЗпП України, Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015, Положення про Управління Держпраці у Рівненській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84).

Судом встановлено, що відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області від 09.09.2019 №1194, направлення на інспекційне відвідування від 09.09.2019 №904-11/09-27, на підставі звернень представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 07.05.2019 №2071.2/19/19.2 та від 26.06.2019 №3075.2/19/202 (т.1 а.а.с.47-50) інспектором праці будо здійснено інспекційне відвідування Державної установи "Полицька виправна колонія (№76) з питань додержання вимог законодавства про працю.

За наслідками інспекційного відвідування було складено акт від 16.09.2019 №РВ743/947/АВ (т.1 - а.а.с.18-24).

У акті інспекційного відвідування зафіксовано порушення Державною установою "Полицька виправна колонія (№76), зокрема:

- ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України - засуджені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 допущені до роботи без укладення строкових трудових договорів та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу;

- ч.2 ст.23 Кодексу законів про працю України між установою та засудженими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 не укладені строкові трудові договори;

- ч.2 ст.253 Кодексу законів про працю України - засуджені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 залучались до роботи згідно з наказами по установі "Про призначення допоміжних робіт в госпобслугу, майстерню, кімнату побачень та розприділення засуджених", не підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, в тому числі не нарахований та не сплачений єдиний соціальний внесок за травень серпень 2019 року.

За наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 16.09.2019 №РВ743/947/АВ, першим заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 06.11.2019 №РВ743/947/006149/ТД-ФС, якою на Державну установу "Полицька виправна колонія (№76)" за порушення законодавства про працю накладено штраф у розмірі 3505320,00грн (т.1 а.а.с.16-17).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.23 Кодексу законів про працю України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 253 Кодексу законів про працю України передбачено, що особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 13 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу в Україні" від 23.06.2005 №2713-IV, підприємства установ виконання покарань проводять свою діяльність відповідно до законодавства з урахуванням таких особливостей, зокрема, трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.

Частиною 1 статті 3 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

За приписами ч.ч.2, 4 ст.7 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

У силу приписів ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право на оплачувану працю згідно із законодавством про працю. Законодавство про працю поширюється на засуджених у частині, що стосується умов праці.

Відповідно до ч.1 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Згідно із ч.1 ст.120 Кримінально-виконавчого кодексу України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Умови праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України визначаються Інструкцією про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України 07.03.2013 №396/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.03.2013 за №387/22919 (далі Інструкція №396/5).

Згідно з п.1.2 Інструкції №396/5, засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.

Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу (п.2.2 Інструкції №396/5).

Пунктами 3.1, 3.3 Інструкції №396/5 передбачено, що засуджені до позбавлення волі працюють у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоров`я, спеціальності. Засуджені до довічного позбавлення волі залучаються до праці тільки на території виправної колонії з урахуванням вимог тримання їх у приміщеннях камерного типу.

Відповідно до п.5.1-5.3 Інструкції №396/5, праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати.

Праця засуджених оплачується відрядно, погодинно або за іншими системами оплати праці.

Основною системою оплати праці є відрядна, яка застосовується на всіх роботах, що піддаються нормуванню та точному обліку.

Положеннями ч.1 ст.60-1 та ч.1 ст.122 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 5 ст.118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

Судом встановлено, що всі засуджені, відображені в акті інспекційного відвідування від 16.09.2019 №РВ743/947/АВ, були залучені до праці в Державній установі "Полицька виправна колонія (№76)" згідно з наказами "Про призначення допоміжних робочих в госпобслугу, майстерню та розприділення засуджених".

Зазначені обставини визнаються учасниками справи, а тому в силу ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч.4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року у справі №460/2231/19 за позовом Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень (набрало законної сили 02.03.2020) встановлено, щодо установа не є роботодавцем, а особи, засуджені до позбавлення волі, не є найманими працівниками у розумінні ст.2 Кодексу законів про працю України.

Зазначені обставини відповідачем не спростовано.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях у справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" (заява N48553/99) та "Україна-Тюмень" (заява N22603/02) проти України" засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, викладені у зазначеному рішенні адміністративного суду висновки в обов`язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Враховуючи вимоги ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові у сумі 19210,00грн, сплачені як судовий збір згідно з платіжним дорученням від 13.12.2019 №1.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" (с.Іванчі, Володимирецький район, Рівненська область, 34375, код за ) до Управління Держпраці у Рівненській області (вул.Лермонтова, буд.7, м.Рівне, 33028, код за ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 6 листопада 2019 року №РВ743//ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за порушення законодавства про працю у сумі 3505320,00грн.

Стягнути на користь Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Управління Держпраці у Рівненській області, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 19210,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 липня 2020 року.

Суддя О.М. Дудар