Справа № 225/3489/20
Суддя: Довженко О. В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/225/20/2020
Єдиний унікальний номер справи №225/3489/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області, у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 - поліцейського СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул.Дружби, 2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 - поліцейського СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обгрунтовуючи викладені в позові вимоги, позивач зазначає, що 20.06.2020 року поліцейським СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області Федоренко Володимиром Вікторовичем ухвалено постанову серії БАА №169523 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в результаті порушення п.п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху (зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків).

Зазначену вище постанову позивач вважає протиправною, просить її скасувати, судові витрати у справі покласти на відповідача.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26.06.2020 року провадження справі було відкрито. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання з`явились обидві сторони. Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач зазначив, що є інвалідом третьої групи, що згідно п. 2.8 Правил дорожнього руху України, дозволяє йому відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18; посилався на порушення відповідачем під час ухвалення оскаржуваної постанови Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема, наявності в оскаржуваній постанові виправлень та не складення відповідачем протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення; стверджував, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП йому, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено права.

Відповідач, в свою чергу, проти задоволення позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Зазначив наступне:

-оскаржувана постанова ухвалена ним з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі;

-права позивачеві, згідно вимог ст. 268 КУпАП, було роз`яснено;

-виправлення в оскаржуваній постанові мають характер описки та не впливають на зміст та факт адміністративного правопорушення;

-зауважив, що позивач був особисто присутній під час здійснення заміру відстані від транспортного засобу до знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса", що становила 24 м, та підтвердив правильність заміру, що вбачається з відеозапису;

-звернув увагу суду на те, що не звільнив позивача від адміністративної відповідальності та не обмежився усним попередженням, у зв`язку із тим, що порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тоді як такого виду адміністративного стягнення, як усне попередження, санкція згаданої вище статті КУпАП не передбачає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне:

20.06.2020 року об 11 год. поліцейським СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області Федоренко Володимиром Вікторовичем ухвалено постанову серії БАА №169523 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом порушення п.п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху України (зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що власник та водій транспортного засобу "Skoda" державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснив зупинку зазначеного вище транспортного засобу по проспекту Шахтарів, 26 у м.Торецьк Донецької області на відстані 24 м від знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса".

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 зазначеної вище статті визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: - попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; - забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В свою чергу, п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, згідно п.п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху, зупинка (припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо) забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

На підтвердження правомірності ухвалення оскаржуваної постанови відповідачем надано два диски DVD-R з відеофіксацією з місця вчинення правопорушення.

Судом безпосередньо у судовому засіданні оглянуто відеозаписи події від 20.06.2020 року, здійснені за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі відповідача.

Зазначеними відеозаписами підтверджений факт здійснення позивачем зупинки належного йому транспортного засобу - автомобіля "Skoda", державний номер НОМЕР_1 по проспекту Шахтарів, 26 у м.Торецьк Донецької області перед знаком 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Замір точної відстані від транспортного засобу позивача до зазначеного вище знаку було здійснено за допомогою рулетки та в присутності позивача, який на відеокамеру підтвердив зафіксоване засобом вимірювання значення у 24 м.

Слід зазначити, що в судовому засіданні в ході особистих пояснень позивачем також не заперечувався сам факт зупинки ним автомобіля "Skoda" державний номер НОМЕР_1 по проспекту Шахтарів, 26 у м.Торецьк Донецької області на відстані 24 м від знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса", а лише зазначалось про складність визначення для водія під час зупинки точної відстані між транспортним засобом та відповідним знаком без спеціальних вимірювальних приладів, що, на думку суду, не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Окрім того, як свідчить зазначений вище відеозапис, відповідно до ст. 268 КУпАП, позивачеві, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідачем права було роз`яснено, що спростовує наявні в позовній заяві твердження позивача про відсутність такого роз`яснення.

Що стосується посилань позивача в позовній заяві на наявність в оскаржуваній постанові виправлень, а саме 24 м на 30 м, то в судовому засіданні відповідачем було роз`яснено, що допущена ним описка в диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП сталася автоматично, а саме, у зв`язку з тим, що зафіксована відстань між автомобілем позивача та знаком 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" становила саме 24 м. Проте, зазначена описка на суть та сам факт вчиненого адміністративного правопорушення не впливає, а отже не може слугувати підставою для визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Необхідно також зазначити, що згідно з п. 4 Загальних положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим судом відхилено доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог вищезгаданої Інструкції шляхом не складення протоколу.

Судом відхилено також доводи позивача з приводу того, що йому, як особі з інвалідністю, пунктом 2.8 Правил дорожнього руху дозволено відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18, оскільки підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення вимог знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса", що зазначеними вище виключеннями не охоплюється.

В свою чергу, відповідач зазначив, що ним не було звільнено позивача від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення, та не застосовано усне попередження, у зв`язку із тим, що такого виду адміністративного стягнення, як усне попередження, санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП не передбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо доведеності наявними у справі доказами правомірності оскаржуваної постанови поліцейського СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області Федоренко Володимира Вікторовича серії БАА №169523 від 20.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення, що є підставою для залишення позовної заяви без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 77, 90, 243-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 - поліцейського СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул.Дружби, 2) про визнання протиправною та скасування постанови серії БАА №169523 від 20.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 286 КАС України, апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя О.В. Довженко