Справа № 200/4974/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Справа№200/4974/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06 березня 2020 року про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми;

зобов`язати відповідача призначити позивачеві державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі згідно з Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» - 41 280,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач прийняв рішення без урахування всіх обставин справи, а саме не беручи до уваги, що своєчасному зверненню до відповідача завадила хвороба дитини та необхідність забезпечення постійного догляду за нею.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року (суддя Волгіна Н.П.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01 червня 2020 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність позову з огляду на те, що позивач мала можливість звернутись до управління у період з народження дитини до дати початку її захворювання. Крім того, відповідач вказує, що позивач мала можливість подати заяву про надання державної допомоги в електронній формі без відвідування структурного підрозділу соціального захисту населення (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема, з використанням кваліфікованого електронного підпису).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Льговською Ю.М., вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Донька позивача - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слов`янськ Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

01 листопада 2019 року позивач отримала довідку про реєстрацію місця проживання особи № 01-30/629, за відомостями якої її донька - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За поясненням позивача, які викладені в позовній заяві, 29 жовтня 2019 року вона звернулась до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації для отримання консультації з питань оформлення допомоги при народжені дитини; усно їй було повідомлено, що допомога при народжені дитини нарахована не буде, оскільки вона невчасно звернулась за отриманням такої допомоги; в грудні 2019 року вона надіслала письмову заяву до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації щодо повідомлення підстав відмови у прийнятті заяви для оформлення допомоги при народжені дитини.

Надаючи відповідь на звернення, відповідач у листі № Л-0085-5.1-6/2 від 20 грудня 2019 року зазначив, що при зверненні для отримання консультації 29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про втрату права на отримання допомоги при народжені дитини, але, враховуючи, що вона не зверталась із заявою для оформлення допомоги, то підстав для прийняття рішення про призначення (не призначення) допомоги немає.

Отже, пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, підтверджуються змістом листа відповідача № Л-0085-5.1-6/2 від 20 грудня 2019 року.

03 січня 2020 року ОСОБА_1 отримала довідку Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський шкірно-венерелогічний диспансер м. Слов`янська», відповідно до якої ОСОБА_2 з 27 вересня 2019 року по 02 листопада 2019 року перебувала на лікуванні з діагнозом атопічний дерматит.

05 березня 2020 року позивачем було подано до відповідача заяву про призначення допомоги при народженні дитини, що підтверджується розпискою відповідальної особи управління праці та соціального захисту населення.

Рішенням відповідача від 06 березня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-ХІІ) громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 2 частини першої статті 3, частиною першою статті 10 Закону № 2811-ХІІ передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини. Допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За приписами частин першої, другої, четвертої, сьомої статті 11 Закону № 2811-ХІІ допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Аналогічні норми містить і Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

З аналізу змісту наведених правових норм слідує, що до умов призначення допомоги при народженні дитини віднесено лише подання в межах дванадцяти місяців з дня народження дитини до уповноваженого органу необхідних документів при наявності у заявника права на отримання такого виду допомоги. Законом № 2811-ХІІ та Порядком № 1751 не визначено інших обмежень для реалізації цього права.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача, яким позивачеві відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, не містить мотивів для його прийняття, пов`язаних із недоліками або неповнотою поданих документів.

Підставою для відмови за матеріалами справи є лише пропуск строку звернення за допомогою.

Суд погоджується із відповідачем, що позивач звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини із пропуском строку, встановленого Законом № 2811-XII та Порядком № 1751.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на приписи Конвенції суд дійшов висновку, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам; неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

При аналізі та застосуванні до спірних правовідносин статті 3 Конвенції про права дитини судом врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16.

Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачеві допомоги при народженні дитини від 06 березня 2020 року прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача призначити та виплатити позивачеві допомогу при народженні дитини на підставі її заяви від 05 березня 2020 року в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону № 2811-ХІІ, тобто у розмірі 41 280,00 грн.

Доводи відповідача про те, що позивач мала можливість звернутись до управління у період з народження дитини до дати початку її захворювання, суд не приймає до уваги, оскільки в період з 27 вересня 2019 року (початок хвороби) по 19 жовтня 2019 року (кінець дванадцятимісячного терміну) позивач також мала право на звернення, але зверненню в цей період завадила хвороба дитини та необхідність забезпечення постійного догляду за нею.

Одночасно з позовними вимогами позивач заявила клопотання про стягнення з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Розглядаючи надане клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (пункт 1 частини третьої цієї же статті).

Відповідно до положень частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина четверта статті 134 КАС України встановлює, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу наведених норм вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано докази обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості суду надано договір про надання правової допомоги від 11 листопада 2019 року, розрахунок витрат за надану професійну правничу допомогу, копії квитанції про оплату.

Із розрахунку витрат за надану професійну правничу допомогу вбачається опис робіт, виконаних адвокатом, зокрема, заявлена до відшкодування сума 968 грн за первинну консультацію, 2 904 грн за ознайомлення з матеріалами справи, 4 840 грн за підготовку позовної заяви та клопотань, доданих до неї, 2 000 грн за участь у судовому розгляді.

При визначенні суми відшкодування заявлених витрат суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру.

Під вказані критерії не підпадає сума виконаних робіт щодо участі у судовому розгляді в розмірі 2 000 грн, оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Суми наданих послуг за ознайомлення з матеріалами справи та за підготовку позовної заяви та клопотань суд вважає такими, що частково не відповідають вказаним критеріям. Враховуючи, що справа незначної складності, обсяг документів малий, то час виконання цих робіт явно завищений, а тому суд вважає, що відшкодуванню підлягають 968 грн за ознайомлення з матеріалами справи, 2 904 грн (3 години х 968 грн) за підготовку позовної заяви та клопотань.

Отже, сумарно відшкодуванню підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 840 грн (з урахуванням 968 грн за первинну консультацію).

Щодо відшкодування суми судового збору, сплаченого позивачем, суд зазначає.

Системний аналіз абзацу 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», частини другої статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправним рішення як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (у даному випадку зобов`язання вчинити дії) як наслідків протиправності рішення є однією вимогою.

Отже, заявлені позивачем вимоги є по суті однією вимогою і судовий збір підлягав сплаті як за одну вимогу. Тому і відшкодуванню на підставі абзацу 1 частини першої статті 139 КАС України за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 840, 80 грн. Інша частина судового збору в розмірі 840, 80 грн є надмірно сплаченою та може бути повернута в порядку, що передбачений статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

При аналізі і застосуванні цих норм судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18.

Загальний розмір судових витрат, що підлягає відшкодуванню, дорівнює 5 680, 80 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації від 06 березня 2020 року про відмову у наданні ОСОБА_1 державної допомоги сім`ям з дітьми.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (, місцезнаходження: вул. Банківська, буд. 70, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 41 280,00 грн згідно з Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (, місцезнаходження: вул. Банківська, буд. 70, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму судових витрат у загальному розмірі 5 680 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська