Справа № 200/6198/20-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Справа№200/6198/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання неправомірними дій, скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (далі - відповідач, УСЗН), в якому просить: - визнати неправомірними дії щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання; - скасувати рішення № 05-57/2-4 від 24.01.2020 про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України; - зобов`язати призначити і виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви від 22.01.2020.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

Ухвалою суду від 6 липня 2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувані у відповідача докази.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що виплату допомоги позивачу припинено на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, а відтак адресна допомога позивачу призначенню не підлягає. При цьому зазначає, що позивач звернувся із заявою за призначенням грошової допомоги 22.01.2020, до якої додав довідки про працевлаштування тільки з 03.04.2017 і повідомив про дружину ОСОБА_2 , яка працевлаштувалася з 28.03.2017. Оскільки позивач з 28.02.2015 по 03.04.2017 і його дружина з 28.02.2015 по 28.03.2017 не були працевлаштовані, УСЗН прийняте рішення відмовити в призначенні грошової допомоги.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 і карткою фізичної особи - платника податків від 03.10.2008, а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.10.2014 №.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 позивач з 03.04.2017 на умовах строкового договору працює слюсарем - сантехніком у БВ «Смерека» .

Вказане підтверджується довідкою №4 від 23.06.2020, яка видана ФОП ОСОБА_3 .

Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09.08.1987, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.08.1987.

ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_5 і карткою фізичної особи - платника податків від 03.10.2008, а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.10.2014 №.

ОСОБА_2 на умовах строкового договору з 28.03.2017 працює на посаді покоївки у БВ «Смерека», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_6 та довідкою №5 від 23.06.2020, яка видана ФОП ОСОБА_3

22 січня 2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, де просив призначити щомісячну адресну допомогу на нього та дружину з 31.01.2020 року.

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 24 січня 2020 року позивачу було відмовлено в наданні допомоги переміщеним особам на проживання.

У повідомленні відповідача від 24.01.2020 № 05-57/2-4 про прийняте рішення щодо відмови позивачу у призначенні допомоги вказано, що згідно з п. 7 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, якщо особа працездатного віку не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім`ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`явлення довідки всіх членів сім`ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), наступним за періодом в якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505. Тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Згідно з п. 8 Порядку № 505, уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року у справі №333/3750/17 (2-а/333/199/17) висловлено правову позицію, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому. З системного аналізу пункту 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав. Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за умови її отримання раніше. Допомога надається не більше ніж на 6 місяців і у подальшому за заявою строк може бути пролонговано.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України» зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Суд дійшов висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Як було встановлено судом, позивач та його дружина прийняті на роботу до ФОП ОСОБА_3 та з 2017 року працевлаштовані.

Зазначені факти також підтверджуються записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_7 та трудовій книжці його дружини НОМЕР_6 .

Враховуючи те, що позивач та його дружина працевлаштовані з 2017 року, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність відмови позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю за його заявою від 22.01.2020 року.

Відтак, рішення УСЗН про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 24.01.2020 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Отже позовні вимоги в частині оскарженні рішення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги і в частині зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Разом з цим, позивач також просить визнати неправомірними дії щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання.

Проте суд зазначає, що в межах спірних правовідносин негативні наслідки для прав і законних інтересів позивача створює саме рішення від 24.01.2020, яким позивачу відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, а не дії, оскільки саме оскаржуване рішення є належною формою реалізації владних повноважень відповідача в спірних правовідносинах.

Ураховуючи висновки суду щодо протиправності і наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення, окреме визнання протиправними дій відповідача не призведе до поновлення порушених прав позивача, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01.07.2020 позивачем сплачено 840,80 грн судового збору за подання позову.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позов задоволено частково, стягненню на користь позивача підлягає 560,53 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (ідентифікаційний код: 425928803, 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, буд. 40) про визнання неправомірними дій, скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 24 січня 2020 року, прийнятого за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 січня 2020 року

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити і виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу відповідно до його заяви від 22 січня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області судовий збір у розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки.

Повне рішення суду складене 3 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков