Справа № 240/2156/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Житомир справа № 240/2156/20

категорія 111030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: представника позивача - Андрійчук Л.І.,

представника відповідача - Домарацька В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 03.03.2020року відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судові засідання, призначені у справі на 25.03.2020року, на 23.04.2020року та на 19.05.2020року, не відбулися по причині неявки представників сторін та подання відповідних клопотань.

Ухвалою суду від 04.06.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судове засідання, призначене у справі на 15.06.2020року, не відбулося по причині перебування судді в судовому засіданні по розгляду іншої справи.

Ухвалою суду від 02.07.2020року в судовому засіданні була оголошена перерва на стадії дослідження письмових доказів за клопотанням представника Позивача для надання додаткових пояснень.

В судовому засіданні представник Позивача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що Відповідачем була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка платника з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року та достовірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з цього податку. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку про заниження платником своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2019року на 2746400,00грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 1887757,00грн. та до завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за цей період на суму 858643,00грн. та про порушення платником терміну реєстрації зведеної податкової накладної за жовтень 2019року. За результатами розгляду заперечень на акт перевірки податковим органом розмір заниження Позивачем своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2019року був зменшений до 2526570,00грн.

Як пояснила представник Позивача, платником правомірно відображено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за звітній (податковий) період. Всі матеріальні цінності (сировина, фурнітура, тощо), які придбавалися Позивачем і при їх придбанні сплачувався податок на додану вартість, використовувалися Позивачем виключно в господарській діяльності для виготовлення меблів. Крім того, у платника були відсутні підстави для обліку запасів товарів (сировини, фурнітури, тощо), а тому був відсутній обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість та подання для реєстрації зведеної податкової накладної на такі товари.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, проти позову заперечила і пояснила, що дійсно в період з 03.01.2020року по 11.01.2020року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка платника з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року та достовірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з цього податку. За результатами такої перевірки та розгляду заперечень платника, на думку представника Відповідача, правомірно було встановлено заниження платником своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2019року на 2526570,00грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 1667927,00грн. та до завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за цей період на суму 858643,00грн.

Таке завищення, на думку представника податкового органу, відбулося в результаті не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на товари (сировина та фурнітура), під час придбання яких сплачений податок був включений до податкового кредиту, але такі товари використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю платника. Одночасно такі порушення призвели до порушення строків реєстрації зведених податкових накладних за цими операціями, що стало підставою для застосування штрафу.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення платником своїх зобов`язань з цього податку та сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню або включенню до податкового кредиту наступного звітного періоду, порядку та підстав застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних, регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 03.01.2020року по 11.01.2020року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка платника з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року та достовірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з цього податку, про що був складений відповідний акт перевірки від 17.01.2020року.

За результатами такої перевірки та після розгляду заперечень платника на їх результати були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 12.02.2020 року:

- № про зменшення на 858643,00грн. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року;

- № про завищення на 1667927,00грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 1263285,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 510,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року.

Як зазначено в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях № та № від 12.02.2020 року, підставою для їх винесення стали порушення Позивачем вимог п.200.1 та пп. "в" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України. Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 17.01.2020року, у відповіді на заперечення на акт перевірки та пояснень представника податкового органу в судовому засіданні, підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стало не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на товари (сировина та фурнітура), під час придбання яких сплачений податок був включений до податкового кредиту, але такі товари використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю платника, а саме:

- пакувального паперу (картону), ламінованої ДСП, ЛДДСП, заготовок постформінгу та іншого, придбаного на території України (сума включеного до податкового кредиту податку на додану вартість складала 268248,00грн.);

- залишків товаро-матеріальних цінностей (меблева фурнітура та комплектуючі до меблів), придбаних за межами країни (постачальники Республіка Білорусь, Китай та Німеччина), (сума включеного до податкового кредиту податку на додану вартість складала 25507,00грн.);

- отримані послуги та основні засоби (сума включеного до податкового кредиту податку на додану вартість складала 2232813,00грн.), як від`ємне значення попереднього звітного періоду.

На думку податкового органу такі порушення призвели до заниження податкових зобов`язань з цього податку на 2526570,00грн., що стало підставою для завищення на 1667927,00грн. суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року, та безпідставного заявлення до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року на 858643,00грн.

Одночасно ці порушення, на думку податкового органу, зобов`язували платника за жовтень 2019року подати до Єдиного реєстру податкових накладних зведені податкові накладні відповідно на суми податкових зобов`язань в розмірі 2526570,00грн. Несвоєчасна реєстрація таких податкових накладних стала підставою для застосування штрафу в розмірі 1263285,00грн. (50% від суми податкових зобов`язань за такими накладними) та штрафу в сумі 510,00грн. за їх неподання.

Такі доводи податкового органу про порушення Позивачем вимог п.200.1 та пп. "в" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Приписами п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України лише передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Вказана правова норма лише містить механізм визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню. Ця норма не містить жодних вимог до дій платника та жодних правових наслідків за їх не виконання.

Аналогічно, приписами пп. "в" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України лише передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Вказана правова норма лише містить альтернативне право платника на зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Тобто, ця норма містить лише права платника та не містить жодних вимог до дій платника і жодних правових наслідків за їх не виконання.

Суд враховує, що відповідно до абз. "г" п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу

Разом з тим, доводи податкового органу, що платником всупереч вказаним вимогам Податкового кодексу України не відображено в бухгалтерському обліку в залишках товари (сировина та фурнітура), які не використані в господарській діяльності, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

По-перше, сфера дії Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не поширюється на Позивача як фізичну особу - підприємця, а тому в розумінні ст.3 цього ж Закону бухгалтерський облік не є обов`язковим видом обліку для цього платника. Надані платником на вимогу податкового органу дані про залишок матеріальних цінностей на відповідний звітний період, за пояснення представника Позивача, є лише інформацією на запит та не свідчать про власне ведення платником такого обліку.

По-друге, податковим органом проводилася виключно невиїзна документальна перевірка, а тому є безпідставним та незрозумілим висновок щодо виявлення в залишках певних матеріальних цінностей (матеріалів, фурнітури, тощо), які не використані в господарській діяльності платника. Більш того, в акті перевірки не міститься переліку таких матеріальних цінностей за їх видом, кількісними та вартісними показниками. Уповноважені особи Відповідача лише зробили посилки на суми податку на додану вартість, які правомірно були сплачені Позивачем при придбанні матеріальних цінностей та правомірно були включені до податкового кредиту за попередні звітні періоди, що визнається податковим органом.

Висновки що певні матеріальні цінності не були використані платником в своїй господарській діяльності є виключно припущеннями податкового органу без врахування особливостей технології меблевого виробництва, що є основною діяльністю платника.

Більш того, суд зазначає про безпідставність доводів податкового органу щодо не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на товари (сировина та фурнітура), під час придбання яких сплачений податок був включений до податкового кредиту, але такі товари використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю платника, а саме - отримані послуги та основні засоби (сума включеного до податкового кредиту податку на додану вартість складала 2232813,00грн.), як від`ємне значення попереднього звітного періоду.

Такі доводи Відповідача взагалі є алогічними. Як зазначено в дослідженій судом довідці податкового органу від 15.11.2019року, податковим органом визнано правомірними дії платника при відображенні у податковій декларації за серпень 2019року від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 3123433,00грн., що значно перевищує 2232813,00грн.

Зазначене свідчить, що у Позивача були відсутні підстави нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2526570,00грн. за жовтень 2019року за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу.

Відсутність такого обов`язку виключає зобов`язання Позивача не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду скласти і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за цими необоротними активами. Відсутність такого обов`язку у платника виключає підстави для застосування штрафу, передбаченого ст.120-1 Податкового кодексу України за, ніби-то, несвоєчасну реєстрацію таких неподаних зведених податкових накладних.

Одночасно суд враховує, що за приписами п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Зазначене свідчить, що Позивачем не були занижені свої податкові зобов`язання з податку на додану вартість на 2526570,00грн., а тому Позивач правомірно визначив суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року в розмірі 858643,00грн. та правомірно визначив суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року в розмірі 1667927,00грн.

Одночасно зазначене свідчить, що у Позивача були відсутні підстави для зменшення від`ємного значення рядку 19.1 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019року суму від`ємного значення з податку на додану вартість з урахуванням податкових зобов`язань попередніх періодів на 1667927,00грн. (донарахованих податковим органом), що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року (рядок 21).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 12.02.2020 року:

- № про зменшення на 858643,00грн. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року;

- № про завищення на 1667927,00грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 1263285,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 510,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року, винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для їх винесення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 32370,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 12.02.2020року:

- № про зменшення на 858643,00грн. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за жовтень 2019року;

- № про завищення на 1667927,00грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 1263285,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року;

- № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій на 510,00грн. з податку на додану вартість за жовтень 2019року.

Судові витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 32370,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 31 липня 2020 року