Справа № 200/3373/20-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р. Справа№200/3373/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О.,

секретар судового засідання: Притула С.С.;

за участю:

представника позивача: Федорова В.П.,

представника відповідача: Вовченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного позову Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Донецький облавтодор", позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС, відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 5 березня 2020 року.

Обґрунтовуючи позов Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" посилається на те, що позивачу нараховані штрафні санкції саме за порушення сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації, проте позивачу Сертифікатом ТПП засвідчено настання обставин непереборної сили при здійсненні діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів з 14 квітня 2014 року. Також зазначає, що позивач здійснив перереєстрацію з непідконтрольної українській владі території (м. Донецьк) до м. Покровськ. Зазначені населені пункти належать до території проведення антитерористичної операції. Вважає, що позивач є звільненим з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань щодо сплати штрафних санкцій. У зв`язку з подіями 2014 року на території Донецької області і Луганської областей ним втрачено більш ніж третину основних засобів, що значно вплинуло на економічний стан підприємства і спричинило ті обставини, за які відповідачем застосовані штрафні санкції.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена камеральна перевірка ДП «Донецький облавтодор», якою встановлені порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати суми узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року № від 20.01.2020 з граничним терміном сплати 30.01.2020. Вважає, що посилання позивача на ст. 10 Закону України від 12 вересня 2014 року №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", як на підставу звільнення від виконання спірних зобов`язань, є безпідставним, оскільки воно не містять норм, які звільняють позивача від обов`язку щодо сплати спірних податкових зобов`язань, а лише містять положення щодо порядку підтвердження обставин непереборної сили, які можуть бути використані для, наприклад, звільнення від відповідальності за договірними зобов`язаннями чи для розстрочення податкових зобов`язань тощо. Зазначає, що вказаний закон взагалі не містить норм щодо звільнення суб`єктів господарювання від виконання обов`язків зі сплати податку на додану вартість. Щодо наявності у позивача сертифіката (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 01 вересня 2014 року № 2732/05-4 як підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату сум узгоджених податкових зобов`язань, зазначає, що наданий позивачем сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 1 вересня 2014 року № 2732/05-4 не є належним доказом, який посвідчує настання обставин непереборної сили відносно несвоєчасної сплати ДП «Донецький облавтодор» податкових зобов`язань у спірний період, оскільки він засвідчує обставини непереборної сили лише у м. Донецьку та лише у період з 30.07.2014 до моменту його видачі (01.09.2014 року), зазначення у наведеному сертифікаті того, що на момент видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що він засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє. Навпаки, враховуючи, що в грудні 2014 року Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Позивачем також надана заява про доповнення позовної заяви, в якій ДП «Донецький облавтодор» зазначає, що відповідач здійснив неправомірні дії в частині несвоєчасного відображення в ІКП інформації про оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень. Відповідач, порушуючи вимоги п. 25 Порядку 569, вилучив з електронного рахунку позивача грошові кошти і направив ці кошти на погашення штрафних санкцій, але ці кошти мали бути списані в рахунок сплати відповідних податкових зобов`язань за декларацією з ПДВ за грудень 2019 року.

Відповідач надав доповнення до відзиву.

Ухвалою суду від 30.03.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 14.05.2020 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, у відповідача витребувані докази, позивачу запропоновано надати докази.

Ухвалою суду від 11.06.2020 розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 30.06.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 14.07.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання просив відмовити в задоволені позову.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 32001618), знаходиться за адресою: 85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, будинок, 2 і перебуває на обліку у відповідача, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 17.04.2019, а також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 за № 839/28969.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.08.2019 випливає, що станом на 01.11.2014 Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" знаходилося за адресою: 83001, Донецька область, м. Донецьк, проспект Комсомольський, будинок 6А.

У сертифікаті (висновку) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 1 вересня 2014 року № 2732/05-4 зазначено, що відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, на підставі наданих документів, Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 30 липня 2014 року Дочірньому підприємству «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тримають і дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Також позивачем до суду надані: копія витягу з кримінального провадження № 0001182 щодо викрадення транспортних засобів в період з листопада 2014 року по липень 2015 року, які є власністю ДП «Донецький облавтодор»; копія ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 2 серпня 2017 року (№221/3754/17), якою зобов`язано начальника Волноваського відділу ГУНП в Донецькій області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ДП «Донецький облавтодор» від 6 липня 2017 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати розслідування; копія заяви начальнику Волноваського відділу поліції ГУНП України у Донецькій області вх. № 3648 від 06.07.2017 щодо прийняття заяви про кримінальне правопорушення; копія переліку транспортних засобів, навісного обладнання та засобів малої механізації, які знаходяться на балансі філій «ДП «Донецький облавтодор» і в цей час є недоступними або вкрадені; копія витягу з кримінального провадження № 0001399 щодо викрадення в травні 2014 року документів бухгалтерського та податкового обліку ДП «Донецький облавтодор»; копії фінансової звітності позивача; а також копія статуту ДП "Донецький облавтодор".

Відповідачем проведена камеральна перевірка Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" з питання своєчасності сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2019 № від 20.01.2020 термін сплати 30.01.2020, за результатами якої складений акт № 136/05-99-53-41/32001618 від 13.02.2020.

За висновками вказаного акта перевірки встановлено порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 57.1 ст. 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати суми узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року № від 20.01.2020 з граничним терміном сплати 30.01.2020.

В акті перевірки № 136/05-99-53-41/32001618 від 13.02.2020 зазначено, що перевіркою повноти і своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 30.01.2020 по 31.01.2020 встановлено, що ДП "Донецький облавтодор" несвоєчасно сплачена сума узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 3494506,51 грн, а саме: податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 4011684 грн (згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2019 року № від 20.01.2020) з граничним терміном сплати 30.01.2020, було погашено ДП "Донецький облавтодор" частково з порушенням граничного терміну за рахунок надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ платіжне доручення № 13708289 від 31.01.2020 на суму 2864 грн, із затримкою 1 день, платіжне доручення № 13708288 від 31.01.2020 на суму 3491642,51 грн із затримкою 1 день.

До суду надана роздруківка податкової декларації ДП "Донецький облавтодор" з податку на додану вартість за грудень 2019 року від 20.01.2020, якою визначено суму податку на додану вартість для сплати до державного бюджету в розмірі 4011684,00 грн, і відповідну квитанцію від 20.01.2020 про надіслання декларації засобами електронного зв`язку (реєстраційний № ).

На підставі акта перевірки № 136/05-99-53-41/32001618 від 13.02.2020 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 5 березня 2020 року, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку на один календарний день сплати грошового зобов`язання в сумі 3494506,51 грн, до позивача застосовний штраф у сумі 349450,65 грн (10 %).

Суд зазначає, що 30.01.2020 не припадало на вихідний або неробочий день.

Позивачем до суду наданий витяг з електронного кабінету платника ПДВ ДП "Донецький облавтодор" станом на 29.02.2020, з якого випливає, що саном на 29.01.2020 у позивача була заборгованість з ПДВ у розмірі 1814872,18 грн, а також пеня в розмірі 1089,68 грн, станом на 30.01.2020 у позивача була заборгованість з ПДВ у розмірі 5430229,99 грн, у тому числі 4011684,00 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2019 року, а також пеня в розмірі 4 763,49 грн.

Відповідачем до суду наданий витяг з інтегрованої картки платника ДП "Донецький облавтодор" з ПДВ, з якого випливає, що станом з 03.01.2020 у позивача виникає податковий борг (недоїмка) з ПДВ, яка станом на 29.01.2020 складає 1813782,50 грн, а також пеня в розмірі 1089,68 грн, станом на 30.01.2020 у позивача був податковий борг з ПДВ у розмірі 1413782,50 грн, а також пеня в розмірі 4 763,49 грн, станом на 31.01.2020, у позивача був податковий борг з ПДВ у розмірі 5425466,50 грн, з урахуванням 4011684,00 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2019 року, а також пеня в розмірі 4 763,49 грн.

Крім того, з указаного витягу з інтегрованої картки платника випливає, що 24.01.2020 частково погашений податковий борг з ПДВ на суму 114548,00 грн у зв`язку з надходженням до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно з платіжним дорученням № 10548809 від 24.01.2020. За рахунок цих коштів зменшений податковий борг за штрафною санкцією за податковим повідомленням-рішенням № . Також 30.01.2020 частково погашений податковий борг з ПДВ на суму 400000,00 грн у зв`язку з надходженням до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно з платіжним дорученням № 13118329 від 30.01.2020. За рахунок цих коштів зменшений податковий борг на суму 241147,81 грн за штрафною санкцією за податковим повідомленням-рішенням № , на суму 75530,97 грн за штрафною санкцією за податковим повідомленням-рішенням № , на суму 83321,22 грн за штрафною санкцією за податковим повідомленням-рішенням № .

Представник позивача у судовому засіданні від 29.07.2020 надала пояснення, за якими неправомірне, на думку позивача, погашення заборгованості за штрафними санкціями за рахунок коштів з рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ призвело до невірного визначення суми податкового боргу за декларацією з ПДВ за грудень 2019 року станом на 31.01.2020, оскільки кошти з рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ могли бути направлені тільки на погашення податкового зобов`язання.

У заяві про доповнення позовної заяви позивач також посилається на те, що до ІКП несвоєчасно відображена інформація про оскарження ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі № 200/879/20-а щодо оскарження податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018 і ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2020 у справі № 200/145/20-а щодо оскарження податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2019.

Але суд зазначає, що спірні в цій справі правовідносини виникли до постановлення ухвали від 04.02.2020 у справі № 200/145/20-а. Щодо ухвали від 22.01.2020 у справі № 200/879/20-а слід зазначити, що до суду не надано доказів наявності і відповідача цієї ухвали станом на 30.01.2020.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон України № 1669-VII) визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь і м. Покровськ Донецької області.

Суд зазначає, що жодні приписи Закону України № 1669-VII не визначають права, обов`язки або відповідальність (чи підстави звільнення від відповідальності) платників податків у правовідносинах щодо сплати податку на додану вартість у 2019 - 2020 роках.

Вказаний Закон не звільнює платників податків від відповідальності за несвоєчасну сплату податку за додану вартість, зокрема за звітний період грудень 2019 року.

Але при цьому, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2020 у справі №805/574/17-а зазначив, що діючим законодавством не передбачено засвідчення суб`єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України, проте визначальним у спірних правовідносинах є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання, що має бути оцінено суб`єктом владних повноважень (відповідачем у справ) у кожному конкретному випадку при зверненні суб`єктів господарювання з відповідною заявою.

Крім того, у постанові від 01.10.2019 у справі № 805/385/17-а Верховний Суд зазначив, що: - Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин; - Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Також зі змісту вказаної постанови Верховного Суду від 01.10.2019 випливає, що суди мають досліджувати обставини відносно того, які саме дії вживалися позивачем з метою своєчасного виконання його податкових зобов`язань.

Представник позивача у судовому засіданні від 29.07.2020 надала пояснення, за якими фактичне позбавлення позивача майна у 2014 році, яке залишилося на неконтрольованій українською владою території Донецької області, призвело до погіршення фінансового стану позивача та його нездатності своєчасно виконувати зобов`язання, у тому числі за господарськими договорами, що продовжує впливати на здатність позивача виконувати обов`язки платника податків на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин.

Але, ураховуючи наведені висновки Верховного Суду, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б підтверджували безпосередній вплив указаних подій 2014 року на правовідносини щодо сплати позивачем податку на додану вартість за грудень 2019 року у січні 2020 року. Так, суду не наведено аргументів щодо наявності у січні 2020 року активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, зокрема в місці знаходження позивача, тимчасове призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайний режим роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежна робота Інтернет-зв`язку тощо.

З огляду на викладене, посилання позивача на сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 1 вересня 2014 року № 2732/05-4 є безпідставним, оскільки позивачем не доведено наявність обставин непереборної сили станом на січень 2020 року, а тому твердження позивача він з 14.04.2014 звільнений від виконання своїх зобов`язань, у тому числі щодо сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість, - є помилковим.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Пунктом 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 200-1.5 і п. 200-1.7 ст. 200-1 ПК України передбачено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов`язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, передбачено, що сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

З наведеного випливає, що, за умови наявності відповідних підстав, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть бути джерелом погашення податкового боргу, у тому числі штрафних (фінансових) санкцій.

Суд зазначає, що у межах цієї справи позивачем не оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень щодо погашення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями № і № , а тому суд перевіряє ці обставини в межах впливу на прийняття оскаржуваного в цій справи.

Так, загальна сума коштів на рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на яку зменшено податковий борг за штрафними санкціями, і на яку посилається позивач у заяві про доповнення позовної заяви складає 514548,00 грн. Сума податку на додану вартість за грудень 2019 року, яку мав сплатити позивач, становить 4011684,00 грн. Оскаржуваним рішенням до позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату 3494506,51 грн.

Отже, до позивача не застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату 520041,49 грн, що перевищує загальну сума коштів на рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на яку зменшено податковий борг за штрафними санкціями, і на яку посилається позивач у заяві про доповнення позовної заяви.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Приписами п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за неведеними позивачем підставами адміністративного позову позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (ідентифікаційний код: 32001618; 85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2) до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код 43142826, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, скорочене рішення проголошене в судовому засіданні 29 липня 2020 року. У повному обсязі рішення буде складене протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складене 3 серпня 2020 року.

Суддя К.О. Куденков