Справа № 200/726/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р. Справа№200/726/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молочної І.С.,

при секретарі судового засідання - Лисенко Н.В.

за участю

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

14 січня 2020 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місце знаходження: пр.-т. Нахімова, буд. 86, м. Маріуполь, Донецька область; ), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №3316 від 10 грудня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Донецькій області №556 о/с від 28 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з 28 грудня 2019 року на підставі пункту 6 частини 1 статті 33 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області з 28 грудня 2019 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2019 року по час винесення рішення судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року клопотання позивача про розгляд справи за його участю задоволено та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та проведенням судового засідання 17 лютого 2020 року.

Відповідно до ухвал суду від 17 лютого 2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 05 березня 2020 року. Забезпечено участь відповідача у засіданні 05 березня 2020 року о 14 годині 05 хвилин в режимі відеоконференції.

05 березня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19 березня 2020 року.

Відповідно до ухвали від 05 березня 2020 року забезпечено участь Головного управління Національної поліції в Донецькій області у засіданні 19 березня 2020 року о 14 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції.

Судове засідання, призначене на 19 березня 2020 року, відкладено на 08 квітня 2020 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

09 квітня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, судове засідання у справі відкладено на 28 квітня 2020 року, забезпечено участь відповідача у засіданні 28 квітня 2020 року в режимі відеоконференції, витребувано докази у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 20 травня 2020 року, забезпечено участь відповідача у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції, витребувано докази у справі за клопотанням позивача.

20 травня 2020 року ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 25 травня 2020 року та забезпечено участь відповідача у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні, забезпечено участь відповідача у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції, повторно витребувано визначені судом докази, відкладено розгляд клопотань про виклик свідків.

11 червня 2020 року судом клопотання позивача про виклик свідків задоволено частково, викликано в якості свідків: начальника СКЗ Краматорського ВП ОСОБА_3; старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання представника відповідача про допит в якості свідка начальника СКЗ Краматорського ВП ОСОБА_3 Задоволено. В судовому засіданні оголошено перерву до 01 липня 2020 року.

01 липня 2020 року в судове засідання прибув позивач.

В судове засідання, що відбулося 01 липня 2020 року представник відповідача не прибув, заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

01 липня 2020 року судом допитано СКЗ Краматорського ВП ОСОБА_3 в якості свідка, яка надала покази відносно обставин та місця звільнення позивача зі служби, роз`яснення йому прав в межах дисциплінарного провадження, обізнаність щодо перебування позивача на лікарняному до дня звільнення, неотримання від позивача листка непрацездатності, оформленого днем звільнень.

01 липня 2020 року судом допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_2 , який надав покази відносно обставин звільнення позивача зі служби.

Свідок ОСОБА_4 01 липня 2020 року до суду не прибув, докази вручення повістки знаходяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 01 липня 2020 року оголошено перерву до 28 липня 2020 року, повторно викликано свідка ОСОБА_4.

В судове засідання 28 липня 2020 року прибув позивач, представник відповідача не прибув, через відділ документообігу і архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Свідок ОСОБА_4 28 липня 2020 року до суду не прибув, докази вручення повістки знаходяться в матеріалах справи.

В порядку статей 94, 204 КАС України судом залишено без розгляду клопотання позивача від 28 липня 2020 року про виклик свідків:

- інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6;

- старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7.

Під час розгляду справи позивач неодноразово надавав пояснення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період його перебування на лікарняному під час відвідування ним приміщення Краматорського ВП він надав працівникам відділення копію підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також пояснення щодо вказаної обставини. За результатом проведеного відповідачем службового розслідування позивача звільнено зі служби в поліції.

Позивач зазначає, що службове розслідування призначено за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, тоді як відповідно до положень Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено та встановлено обвинувальним вироком.

Вказує, що він не був ознайомлений з висновком службового розслідування та протиправно звільнений у період перебування на лікарняному.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та просить відмовити в їх задоволенні.

Вказує, під час проведення розслідування від позивача отримано пояснення, в якому останній посилаючись на статтю 63 Конституції України відмовився від надання пояснень. Також позивачу надано пам`ятку про його права при проведенні службового розслідування. Після ознайомлення з такою пам`яткою заяв, клопотань чи скарг від ОСОБА_1 не надходило. Зазначає, що позивач неодноразово попереджався про особисту відповідальність за вчинення незаконних дій при виконанні посадових обов`язків, але свідомо порушив їх та чинне законодавство.

Вказує, що звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового та кримінального провадження.

Щодо посилань позивача на обставини його звільнення в період перебування на лікарняному відповідач зауважує, що 28.12.2019 позивач, прибувши до відділення Краматорського ВП, надав лист про тимчасову непрацездатність, в якому вказано «стати до роботи 28.12.2019». Наприкінці цього дня позивач був ознайомлений з наказом про його звільнення, отримав трудову книжку, припис до воєнкомату, обхідний лист, написав розписку про отримання цих документів та здав своє службове посвідчення і жетон.

Зазначає, що про те, що позивач перебував на іншому (наступному) лікарняному, відповідачу стало відомо лише 27.01.2020 із додатків до позовної заяви, а тому відповідач вважає, що позивач 28.12.2019 навмисно не повідомив СКЗ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області про обставини його знаходження на лікарняному у м. Маріуполі.

Позивачем до суду надано правову позицію щодо заперечень відповідача, яка за своїм змістом відповідає відповіді на відзив відповідача.

Так, позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, та зазначає, що службове розслідування проводилось з грубими порушеннями його прав, а дисциплінарною комісією лише відтворено у висновку службового розслідування висновки щодо вчинення ним кримінального правопорушення.

Крім того, посилання дисциплінарної комісії на порушення вимог п.п. 1,3,6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1,2,3 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про національну поліції», абз. 7 пункту 7 розділу 3 Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України позивач вважає безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у Краматорському ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 19 листопада 2019 року №3063 у зв`язку з надходженням інформації про відкриття Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Краматорську, кримінального провадження від 13 листопада 2019 року №0001788 за частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України відносно окремих працівників поліції Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області та проведення обшуків, призначено службове розслідування.

Висновком службового розслідування встановлено, що 13 листопада 2019 року на підставі ухвали суду працівниками поліції, в тому числі і ОСОБА_1 було проведено обшук за місцем мешкання громадянина ОСОБА_5 . Під час обшуку працівниками поліції було вилучено паперовий згорток, в якому находилась речовина рослинного походження схожа на наркотичних засіб - канабіс, а також фрагмент ПЕТ пляшки зі специфічним запахом коноплі. У подальшому ОСОБА_1 та інший працівник поліції висунули вимогу ОСОБА_5 до передачі останнім неправомірної вигоди у розмірі 50 000грн за уникнення від кримінальної відповідальності. 16 листопада 2019 року за адресою мешкання ОСОБА_1 проведено обшук. 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 допитано слідчим ТУ ДБР, розташованим у м. Краматорську, після чого останнього затримано в порядку ст. 208 КК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

19 листопада 2019 року ухвалою Краматорського міського суду ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Бахмутська установа виконання покарань №6 на строк 60 діб. 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 було звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Крім того, у висновку службового розслідування вказано, що за результатами перевірки ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 12 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року №930, склав довідки про результати перевірки за повідомленнями, затверджені начальником ВП, але при цьому матеріали перевірки зібрано не у повному обсязі, оскільки в матеріалах відсутні будь-які пояснення, заяви та інші матеріали. За результатом перевірки жодному заявнику не надано відповіді, що свідчить про неякісний збір матеріалів перевірки.

Таким чином, відповідно до висновку службового розслідування від 26 листопада 2019 року дисциплінарна комісія вважала би, серед іншого, те, що службове розслідування за фактом відкриття Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Краматорську, кримінального провадження №0001788 від 13.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закінченим, а відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування - такими, що підтвердились частково; за порушення службової дисципліни, що виразилась у недотриманні вимог п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 1,3,6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 7 п. 7 розділу ІІІ Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, п.п. 2, 13 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, та скоєння дисциплінарного проступку, а саме - вчинення дій, що підривають авторитет поліції, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 (0112558) звільнити зі служби в поліції по виходу з лікарняного.

В матеріалах службового розслідування також наявні пояснення ОСОБА_1 від 22 листопада 2019 року, в яких останній на підставі статті 63 Конституції України відмовився від надання пояснень.

З вказаних матеріалів вбачається, що 22 листопада 2019 року позивач надавав пояснення старшому інспектору з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 в м. Маріуполь.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 грудня 2019 року №3316 за порушення службової дисципліни, що виразилась у недотриманні вимог п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 1,3,6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 7 п. 7 розділу ІІІ Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, п.п. 2, 13 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 №930, та скоєння дисциплінарного проступку, а саме - вчинення дій, що підривають авторитет поліції, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 (0112558) звільнено зі служби в поліції.

Наказом від 28 грудня 2019 року №556о/с відповідно до розділу VІІ Закону України «Про національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення від служби) з 28 грудня 2019 року.

Із вказаним наказом позивач ознайомлений 28 грудня 2019 року, що підтверджується складеною ним розпискою.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 03.02.2020 №150 позивачу у жовтні 2019 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 15685,33 грн, а у листопаді 2019 року - 13439,54 грн.

Не погоджуючись із наказом про своє звільнення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час розгляду справи судом витребувано додаткові докази та допитано свідків та встановлено наступне.

Так, згідно довідки від 12.05.2020 №463/39/02-2020 22 листопада 2019 року позивач не відвідував установу відповідача в місті Маріуполі.

01 липня 2020 року судом допитано працівника СКЗ Краматорського ВП ОСОБА_3 в якості свідка, яка надала покази відносно обставин та місця звільнення позивача зі служби, зазначивши, що 22 листопада 2019 року позивач надавав пояснення в межах службового розслідування в місті Краматорську, в приміщенні сектору кадрового забезпечення, в її присутності та присутності іншого працівника вказаного сектору. Свідок зазначила, що позивачеві роз`яснено його права в межах дисциплінарного провадження. При цьому зазначила, що позивачем до сектору кадрового забезпечення місця проходження служби позивачем не подавався листок непрацездатності, оформлений з 28 грудня 2019 року закладом охорони здоров`я міста Маріуполь.

01 липня 2020 року судом допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_2 , який надав покази відносно обставин звільнення позивача зі служби, зазначивши, що 22 листопада 2019 року позивач разом ОСОБА_2 надавав пояснення в межах службового розслідування в місті Краматорську, в приміщенні сектору кадрового забезпечення. Свідок надав позитивну характеристику особі позивача.

Таким чином, судом встановлено, що пояснення в межах розглядаємого дисциплінарного провадження позивачем надавались 22 листопада 2019 року в місті Краматорську, в приміщенні сектору кадрового забезпечення в присутності працівників вказаного сектору.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580), Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут) та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно частини першої статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Принципи етики для працівників Національної поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

За змістом частини 1 статті 64 Закону №580, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пункт 6 частини 1статті 77 Закону №580 передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Міністерством внутрішній справ України затверджено наказ від 07 листопад 2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» яким затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок)

Відповідно до положень частин 2, 3, 4, 5 розділу IV Порядку Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Надання чергової відпустки поліцейському, стосовно якого проводиться службове розслідування, здійснюється з повідомленням голови дисциплінарної комісії.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Судом встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування про порушення останнім службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку - вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, суд зазначає, що позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Як вже зазначалось судом, у висновку службового розслідування, проведеного відносно позивача, серед іншого зазначено, що останнім було висунуто вимогу фізичній особі щодо передачі неправомірної вигоди задля уникнення від кримінальної відповідальності у розмірі 50000 грн.

Суд зауважує, що така поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №815/2443/16.

Суд зазначає, що будь-які свідчення та інші матеріали, зібрані в рамках кримінального провадження, повинні бути оцінені органами слідства і судом. В кожній із стадій процесу оцінка доказів має свої особливості, які пояснюються відмінними умовами і задачами даної стадії. Так, оцінка доказів, здійснена в стадії досудового слідства, носить лише попередній характер. Вирішення питання кримінального судочинства про винуватість чи невинуватість особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, здійснюється тільки судом на основі доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Натомість, суд зауважує, що підставою для винесення відповідачем оскаржуваного наказу стали обставини вчинення позивачем дій, що підривають авторитет поліції, тобто судом в рамках розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див.рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C.v. United» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №815/2658/17.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними посилання позивача на обставини його звільнення без наявності обвинувального вироку суду, яким би були підтверджені обставини щодо отримання, зокрема, ним неправомірної вигоди задля уникнення від кримінальної відповідальності у розмірі 50000 грн, адже підставою звільнення позивача зі служби є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.

Суд звертає увагу на те, що позивач під час проведення відносно нього службового розслідування, керуючись положеннями статті 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень, що підтверджено матеріалами справи.

Така відмова ОСОБА_1 від надання пояснень стосовно обставин вчинення ним дисциплінарного проступку, на думку суду, свідчить про обізнаність останньої з самим фактом проведення службового розслідування, а отже позивач не був обмежений у праві подати клопотання про ознайомлення з матеріалами, на підставі яких проводилось службове розслідування, з наказом про його призначення, з висновком, складним за результатом його проведення, тощо, однак таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 13 Дисциплінарного статут Національної поліції одним з видів дисциплінарних стягнень, що може бути застосовано до поліцейських є звільнення зі служби в поліції.

Службовим розслідуванням було встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни, а тому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких його скоєно, відповідачем прийнято рішення про звільнення позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд при розгляді цієї справи дійшов висновку про правомірність висновків відповідача щодо скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника поліції та свідчить про порушення позивачем вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського, вчиненні дії, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського.

Щодо посилань позивача на обставини його звільнення в період тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено повідомлення позивачем Краматорський ВП ГУНП в Донецькій області про обставини його тимчасової непрацездатності 28 грудня 2019 року. Жодних зауважень щодо цих обставин позивач не навів у розписках, якими підтверджено факт отримання ОСОБА_1 спірних у цій справі наказів. При цьому, в наданих суду поясненнях під час розгляду справи позивач зазначив, що вказаний лікарняний лист відповідачеві не подавав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при прийнятті спірних наказів, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим правові підстави для скасування таких наказів відсутні.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення його на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказів про звільнення, суд також не вбачає підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місце знаходження: пр.-т. Нахімова, буд. 86, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 28 липня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 серпня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна