Справа № 640/4762/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4762/20 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка О.В.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Іваніцького С.І., третя особа: Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» про визнання протиправною та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Іваніцького С.І. від 20.11.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року позовну заяву Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт наполягає, що позивачем до позовної заяви були надані всі необхідні документи, які підтверджують повноваження особи діяти у порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Іваніцького С.І. про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року позовну заяву Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виходив з того, що до неї не додано доказів про те, що Л. Крайня є адвокатом або може представляти Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставництва з огляду на те, що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про Л. Крайню як про особу, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи..

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Іваніцького С.І. про визнання протиправною та скасування вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності можливості встановлення повноважень Л. Крайньої діяти від імені Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставництва, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною третьою ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Тобто, процесуальний закон встановлює можливість участі у справі суб`єктів владних повноважень та юридичних осіб як у порядку самопредставництва, так і через представника.

При цьому, до суб`єктів владних повноважень процесуальний закон відносить, зокрема, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особа (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до пп. 19 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Так, пп. 11 п. 16-1 розд. XV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту).

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту). Відповідні зміни до Основного Закону України набрали чинності 30.09.2016 року.

Отже, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування у судах з 01.01.2020 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

При цьому, пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

Внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019 року № 390-IX змінами розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень.

З системного аналізу частини третьої ст. 55 КАС України вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених ст. 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не додано документів, які підтверджують статус Людмили Крайньої. як адвоката.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження повноважень діяти від імені Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставницта Л. Крайньою було надано копії: наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.07.2018 року № 136 ОС про призначення Крайньої Л.В. на посаду начальника відділу претензійно-правововї роботи, представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління, Положення про юридичне управління Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене наказом № 204 ОС від 27.12.2019 року, Положення про відділ претензійно-позовної роботи, представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене наказом № 204 ОС від 27.12.2019 року.

При цьому, зі змісту Положення про відділ претензійно-позовної роботи, представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що основним завданням відділу претензійно-позовної роботи є організація та правове забезпечення представництва інтересів Департаменту в судах (п. 2.1).

У свою чергу, у розділі Права та обов`язки закріплено, що посадові особи відділу мають право: діяти від імені Департаменту без додаткового уповноваження: представляти інтереси Департаменту у всіх загальних, господарських, адміністративних місцевих та апеляційних судах, а також у Верховному Суді, в тому числі, але не виключно, подавати позов, змінювати предмет та підстави позову, одержувати рішення. Ухвали, постанови судів загальної юрисдикції, виконавчого листа або наказу суду, пред`являти виконавчий лист або наказ суду до виконання, оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку, а також подавати від імені Департаменту заяви у відповідні органи, підприємства, установи, організації, одержувати необхідні довідки, документи та іншу інформацію у будь-яких державних або недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях, підписуватися від імені Департаменту та виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням посадових обов`язків без додаткового уповноваження (пп. 4.1.1.).

Колегія суддів звертає увагу, що Положення містить застереження щодо відсутності необхідності додаткового уповноваження посадових осіб відділу претензійно-позовної роботи на представництво інтересів Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доданими до позовної заяви документами підтверджено повноваження Л. Крайньої діяти від імені Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставництва, у зв`язку з чим посилання суду на відсутність документально підтверджених відомостей про наділення Л. Крайньої відповідними повноваженнями є помилковим.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на відсутність відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в якості підстави стверджувати про те, що повноваження Крайньої Л. діяти від імені Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставництва з огляду на те, що процесуальним законом (КАС України) передбачено альтернативний перелік обставин, що можуть підтверджувати право особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень у порядку самопредставництва - закон, статут, положення або трудовий договір (контракт).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Коневенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини об`єктивної можливості суду першої інстанції пересвідчитися у наявності у Л. Крайньої повноважень діяти від імені Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у порядку самопредставництва та, відповідно, наявності в останньої права на підписання позовної заяви від імені Позивача, дають підстави для висновку, що передчасно постановлена оскаржувана ухвала призвела до створення перешкоди особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Іваніцького С.І. про визнання протиправною та скасування вимоги.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 29.07.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна