Справа № 953/795/20
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/795/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуші Н.В.,

при секретарі судових засідань - Коваль А.О.,

за участі сторін:

представника позивача - Гудкової Т.А.,

представника відповідача - Тупікової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (, адреса для місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Короленка 16 Б) про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил №1774/80700/19 від 03.01.2020 року за ч.3 ст. 470 МК України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.01.2020 року на підставі Протоколу №1774/80700/19 від 03.07.2019 року було винесено Постанову №1774/80700/19 «Про порушення митних правил», якою його визнано винним в скоєнні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративний штраф в розмірі 8500 грн. Зазначив, що оскаржувану постанову він отримав поштовим відправленням 10.01.2020 року, а тому просить суд поновити йому строк для звернення до суду із цим позовом. Вказав, що в якості підстави для висновку про вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення відповідачем зазначено, що 29.05.2018 року він ввіз на митну територію Україи через МАПП «Гоптівка» ХМДВС автомобіль марки «DAIHATSU ROCKY», р.н. ( LT) НОМЕР_4 (країна реєстрації - Республіка Литва), в режимі транзиту з кінцевим терміном ввезення 08.06.2018 року. У зв`язку із відсутністю інформації щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території, звернення особи з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили, листом Харківської митниці ДФС від 24.06.2019 року йому було запропоновано з`явитися до митниці для надання пояснення стосовно порушення терміну транзитного перевезення. Через його неявку до митного органу за даним фактом 08.07.2019 року відносно нього було складено протокол про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України. В подальшому митним органом 03.01.2020 року на підставі Протоколу №1774/80700/19 від 03.07.2019 року було винесено Постанову №1774/80700/19 «Про порушення митних правил», якою його визнано винним в скоєнні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративний штраф в розмірі 8500 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки митний орган не прийняв до уваги ті, обставини, на які він посилався у своїх неодноразових клопотаннях щодо проведення додаткової перевірки через протиправні дії громадянина ОСОБА_2 , який заволодів його транспортним засобом, та через що він не мав об`єктивної змоги користуватися автомобілем, в тому числі вивезти його за межі території України. Наполягав на тому, що в його діях не було умислу на скоєння адміністративного правопорушення, тобто відсутня суб`єктивна сторона. Також зазначав, що направляв до відповідача клопотання про закриття провадження у справі відповідно д ч.1 ст. 460 МК України, але воно не було їм розглянуто. Звертав увагу суду, що прии прийнятті оскаржуваної постанови він участі не приймав, через що вважає, що було обмежено його право на розгляд справи в його присутності.

04.02.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 29.05.2018 року о 12 год. 46 хв. громадянином України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» транспортний засіб особистого користування марки «DAIHATSU ROCKY», р.н. ( LT) НОМЕР_4 (країна реєстрації - Республіка Литва), в режимі транзиту з кінцевим терміном ввезення 08.06.2018 року включно. Вказано, що позивач повинен був до 08.06.2018 року включно (або до 03.06.2018 року у разі переміщення в зоні діяльності органу доходів і зборів) доставити свій транспортний засіб до органу доходів і зборів для подальшого вивезення за межі території України або поміщення в інший митний режим.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо вивезення за межі митної території України транспортного засобу особистого користування марки «DAIHATSU ROCKY», р.н. ( LT ) НОМЕР_4 (країна реєстрації - Республіка Литва), заведення справи про порушення митних правил та відсутності звернень особи з приводу аварії або дії обставин непереборної сили у відношенні вищезазначеного транспортного засобу, на адресу позивача був направлений лист, в якому було запропоновано з`явитися до митного органу для надання пояснень, з`ясування інших обставин стосовно порушення строку транзитного перевезення, який встановлений ст.. 95 МК України. Зазначено, що позивач до митного органу не з`явився, документів, що підтверджують факт вивезення транспортного засобу або аварії, настання дії обставин непереборної сили у відношенні вищезазначеного транспортного засобу, не надав. Тому, 08.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №1774/80700/19 за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України.

Наголошували, що позивач не виконав свій обов`язок та терміново не повідомив найближчий орган доходів і зборів про обставини події, на які він посилається у своєму позові. У зв`язку із чим 03.01.2020 року у відношенні позивача була прийнята постанова у справі про порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 МК України, яка винесена правомочною особою, ґрунтується на фактах, підтверджених матеріалами справи, якими достовірно встановлено наявність у діях позивача порушень вимог ст.ст. 93, 95 МК України щодо виконання умов митного режиму транзиту. Також звертали увагу суду, що митниця неодноразово задовольняла клопотання позивача про перенесення розгляд справи №1774/80700/19 на інші дати та листом від 23.12.2019 року його було повідомлено про неможливість подальшого перенесення розгляду відповідно до ст.. 467 МК України. Вважали, що аргументи позивача є способом уникнення передбаченої законодавством відповідальності за порушення діючих норм права.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гудкова Т.А. позовні вимоги підтримали, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача Тупікова О.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала його безпідставним, просила у його задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи адміністративного позову та відзиву проти нього, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП - питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Так, судом встановлено, що постановою по справі про порушення митних правил №1774/80700/19 від 03.01.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 8500 грн. 00 коп.

За змістом ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України особа притягається до відповідальності у разі перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України характеризується вчиненням дій, які полягають, зокрема, у перевищенні встановленого строку доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на десять діб.

Положеннями ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

У десятиденний термін автомобіль з митної території України вивезено не було.

Положеннями ч. 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №657 від 31.05.2012 року, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку № 657 вказано, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

У пункті 5 розділу VIII Порядку №657 зазначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №461/3006/17.

Таким чином, законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та /або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником (особою яка відповідальна за виконання вимог законодавства України за дотримання митного режиму) найближчого митного органу про обставини події.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 470 МК України на підставі положень ст. 460 МК України внаслідок дії обставин непереборної сили, особа зобов`язана, окрім надання належних підтверджуючих документів таких обставин, також вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) повідомити митний орган про обставини події.

Із дослідженого у судовому засіданні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002426 від 05.10.2019 року, вбачається, що 04.10.2019 року до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова, в якій вказано внести відомості про вчинення кримінального правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , внаслідок чого останньому були завдані збитки. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 190 КК України (а.с.71).

Також судом встановлено, що відповідно до довідки о/у ВКП Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 06.10.2019 року вбачається, що 16.09.2019 року громадянин ОСОБА_1 звернувся із заявою до правоохоронних органів щодо встановлення місця знаходження автомобіля марки «DAIHATSU ROCKY», р.н. ( LT) НОМЕР_4 (а.с.70).

Відповідно до ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що доводи позивача про вжиття ним заходів на спростування своєї вини та внесення відомостей до ЄРДР №0002426 від 05.10.2019 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не підтверджує вчинення злочину третьою особою та не спростовує обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил та в оскаржуваній постанові і не є підставою для визнання постанови про порушення митних правил протиправною та її скасування.

Сам факт звернення позивача з відповідною заявою не є підставою вважати, що злочин дійсно було вчинено. Факт внесення відомостей до ЄРДР також про це не свідчить, оскільки в силу дії ст. 214 КПК України слідчий зобов`язаний був внести такі відомості до реєстру після отримання ухвали суду.

Відповідно до ст. 17 КПК України таким доказом може слугувати лише обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили.

Також відповідач надав до суду докази пред`явлення позивачем при перетині митного кордону документів, передбачених п.7 Правил, що, зокрема, підтверджують право користування ТЗ на підставі довіреності, тобто усі докази у своїй сукупності свідчать про те, що позивач як особа, яка перетнула митний кордон України, достовірно передбачала наявність у неї як прав так і обов`язків, передбачених у Митному кодексі.

Так, статтею 192 МКУ передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Проте, згідно доповідної записки головного державного інспектора ВМО «Гоптівка» митного поста «Магістральний» Харківської митниці ДФС від 08.07.2019 року №501/20-70-65-01 інформація щодо звернення позивача до будь-якої митниці ДФС із заявою про наявність обставин непереборної сили станом на 08.07.2019 року була відсутня.

Отже, у відповідності до ст. 192 МКУ позивач не вчиняв дій щодо термінового повідомлення митницю про наявність обставин непереборної сили.

Обставина, на яку посилається позивач, відповідно до його особистих пояснень, виникла ще 29.05.2018 року, проте, жодних обставин, які б завдали йому повідомити про це уповноважені органи, позивач суду також не навів.

Отже, не дотримання позивачем імперативної норми щодо своєчасного повідомлення найближчий орган доходів і зборів про обставини події, які виникли 29.05.2019 року в розумінні ч.3 ст. 470 МК України не виключають суб`єктивну сторону правопорушення.

При цьому, суд наголошує, що відповідальність позивача настала не у зв`язку з не повідомленням митницю про наявність обставин непереборної сили, вказана відповідальність передбачена на підставі перевищення позивачем встановленого статтею 95 цього Кодексу строку більше ніж на десять діб. Доказів, які б надавали можливість митному органу закрити провадження у справі, надано не було, як і не було доведено ці обставини у суді, оскільки як вже було зазначено, внесення відомостей до ЄРДР №0002426 від 05.10.2019 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не підтверджує вчинення злочину третьою особою та не спростовує обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил та в оскаржуваній постанові.

Щодо доводів позивача про порушення його прав бути присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил, суд зазначає наступне.

Статтею 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, законодавцем визначено послідовний алгоритм дій посадової особи митного органу у разі виявлення порушення митних правил шляхом складання протоколу за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, із зазначенням у ньому місця, дати і часу розгляду справи про порушення митних правил.

Так, матеріалами справи підтверджено, що справа про порушення позивачем митних правил, розглянута відповідачем за відсутності позивача, проте, з дотриманням приписів матеріального закону та відповідної процедури розгляду. Позивач був сповіщений про місце і час розгляду справи, розгляд справи відбувся після неодноразових клопотань позивача про його відкладення, у строки, передбачені ст. 467 МК України.

Враховуючи викладене, митницею було дотримано вимоги ст. 526 Митного кодексу України щодо інформування позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а тому доводи представника позивача щодо порушення прав позивача є непідтвердженими.

Судом встановлено наявність в матеріалах митної справи клопотання представника ОСОБА_1 про проведення додаткової перевірки та перенесення розгляду справи, яке було надано до канцелярії Слобожанської митниці лише 03.01.2020 року, тобто саме у день розгляду справи.

Разом з тим, надане особам право на заявлення клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, за відсутності обґрунтованих доводів для такого відкладення, не є абсолютним та не може перешкоджати розгляду справи у розумні строки, якщо з дій особи вбачається зловживання наданим їй процесуальним правом.

З урахування наявних у справі доказів обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил не встановлено.

Також суд не погоджується із доводами позивача, що відзив на позовну заяву підписаний не уповноваженою на те особою, а тому не може братися до уваги, оскільки довіреність, яка міститься у матеріалах справи на Тупікову О .О. , надає останній право користуватися усіма процесуальними правами, встановленими законом ( а.с.112).

Таким чином, як встановлено судом, доказами наданими позивачем не заперечується та не спростовується факт порушення ним митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, а зазначені позивачем обставини не є підставою для визнання постанови про порушення митних правил незаконною та її скасування. Тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби, про скасування постанови в справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Гудкова Тетяна Андріївна, адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Слобожанська митниця Держмитслужби (, адреса для місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Короленка 16 Б).

Текст рішення складено та підписано 03.08.2020 року.

Суддя Н.В. Якуша