Справа № 199/2914/20
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2914/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04.08.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира роти № 1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 352154 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що у постанові зазначено, що він 07.04.2020 року о 10 год. 35 хв. рухаючись автошляхом М 06 Київ - Чоп у напрямку КПП «Ужгород - Вишнє Нємєцке», керуючи вантажним автомобілем MAN TGX д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом (н/п) до вантажівки SCHMITZ SCS д.н.з. НОМЕР_2 користувався засобами зв`язку тримаючи у руці, та не пред`явив свідоцтво на реєстрацію на авто та причіп, чим порушив п. 2.9 Д та п. 2.4 А ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Позивач вважає постанову незаконною та просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК № 352154 від 07.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки рацією він не користувався.

Представник відповідача та третьої особи надав письмовий відзив на позов, зазначивши, що постанова складена відповідно до норм чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні. Наголошував, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються. Поліцейські виявили порушення правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагували. Результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 07.04.2020 року відповідачем щодо позивача винесена постанова серії НК № 352154 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ст. 126 ч.1 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 рухаючись автошляхом М 06 Київ - Чоп у напрямку КПП «Ужгород - Вишнє Нємєцке», керуючи вантажним автомобілем MAN TGX д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом (н/п) до вантажівки SCHMITZ SCS д.н.з. НОМЕР_2 користувався засобами зв`язку тримаючи у руці, та не пред`явив свідоцтво на реєстрацію на авто та причіп, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР - водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) та п. 2.4 «а» ПДР - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. За вказане правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені у постанові докази не містять будь-яких фактичних даних, які б свідчили про порушення позивачем законодавства.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з абзацом третім пункту 4.2 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 оцінка доказів у справі про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, і це є одним із елементів системи процесуальних механізмів, які в сукупності з конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у пункті 35 постанови Верховного Суду від 24.10.2018 по справі № 154/1329/17, суд при розгляді справи, зокрема, щодо правомірності рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності також повинен перевірити наявність компетенції у посадової особи (органу) на прийняття оскаржуваного рішення, встановити чи були вчинені позивачем відповідні дії, що стали підставою для прийняття такого рішення, та чи є позивач, виходячи із норми статті, яка передбачає відповідне адміністративне правопорушення, суб`єктом даного правопорушення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Жодними матеріалами справи винуватість позивача у вчиненні дій, зазначених у постанові, не підтверджується.

Оскільки відповідачем не надано доказів правомірності свого рішення, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови та закриття провадження по справі є обґрунтованими, а постанова серії про адміністративне правопорушення НК № 352154 від 07 квітня 2020 року щодо позивача підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст.. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з Управління патрульної поліції в Київській області на користь позивача судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до командира роти № 1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2020 року серії НК № 352154 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП, винесену командиром роти № 1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Блонським Віктором Володимировичем, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя