Справа № 521/19288/19
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/30/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, від 05.11.2019 року, ЕАК №1710579,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.11.2019 року, серії ЕАК №1710579, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 255 грн..

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

На думку позивача, зміст вказаної постанови не відповідає фактичним обставинам, оскільки правопорушення він не вчиняв.

Також позивач вказав, що співробітниками поліції його було зупинено в продуктовому магазині, а на вимогу надати відео-докази здійснення ним правопорушення, співробітники поліції відповіли відмовою.

Також, позивач вважає, що його права на захист було обмежено.

З указаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, такою, що складена з порушеннями норм матеріального і процесуального права та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Враховуючи наведене, позивач просить постанову про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.11.2019 року, серії ЕАК №1710579, скасувати.

Позивач надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, до суду представник надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заступником командира 3 роти, 4 батальйону полку Управління патрульної поліції ДПП в Одеській області, лейтенантом поліції Хлєвним В.О., 05.11.2019 року о 16:38:27 по вул. Колонтаївській, 58, в місті Одесі стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, ЕАК №1710579. (а.с.3).

Відповідно до п. 6 - 8 вказаної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 255,00 грн. за те, що останній «05.11.2019 року о 16:29:00 год. в м. Одесі по вулиці Скісна, буд. 2, керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 (в`їзд заборонено), чим порушив п. 8.4. ПДР, а саме порушення вимог дорожніх знаків». (а.с.3).

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, згідно до ч. 1 ст. 52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Також, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, п. 9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Однак, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАК №1710579, стосовно ОСОБА_1 , п. 9 якої передбачено: «До постанови додається» не було вказано жодного додатку до постанови, не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення. (а.с.3).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Проте, виходячи з доказів, вивчених у судовому засіданні, у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Зазначаючи наведене, суд звертається до практики Верховного Суду, який, зокрема, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові, від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17, провадження №К/9901/1403/17), зазначив, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Крім того, Верховний Суд у тій же постанові, від 15 листопада 2018 року, вказав, що безпідставними є доводи скаржника про те, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Вимоги ж до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режими, визначені частиною четвертою вказаної статті.

Представник відповідача, надав до суду відзив на позов, до якого долучив матеріали відеозаписів з місця події, згідно яких, як він вважає, можна об`єктивно підтвердити факт порушення правил дорожнього руху позивачем по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із долученого до відзиву на позовну заяву DVD-носія вбачається, що на ньому міститься дванадцять відеозаписів з наступними найменуваннями: ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; ; . (а. с. 34)

Проте, при вивченні наданих вказаних 12 відеозаписів, встановлено наступне.

Відеозаписом зафіксовано факт затримання співробітниками патрульної поліції невідомої особи, яке здійснювалось о 15:00 годині, а також направлення екіпажу поліції з цією особою до відділення поліції для оформлення матеріалів адміністративної справи.

Проте, у складеній постанові стосовно ОСОБА_1 вказано час скоєння правопорушення, а саме: 16:29:00.

Відеозаписами , , , , зафіксовано спілкування співробітників патрульної поліції з невідомою особою в автомобілі патрульної поліції, коли ті направились у відділення поліції та вказано часові проміжки відеозаписів 15:05 - 15:24 годин.

Проте, у п.6 складеної постанови стосовно ОСОБА_1 вказано час вчинення правопорушення, а саме: 16:29:00.

Відеозаписами , , , , , - зафіксовано перебування співробітників поліції з невідомою особою у відділенні поліції (часові проміжки відеозаписів 15:27 - 15:33 годин, 16:48 - 17:01 година.

Проте, у п.6 складеної постанови стосовно ОСОБА_1 вказано час вчинення правопорушення, а саме: 16:29:00.

Також, при цьому, суд звертає увагу на той факт, що у постанові про адміністративне правопорушення, від 05.11.2019 року, серії ЕАК №1710579, міститься запис, яким вказано час розгляду справи - 05.11.2019 о 16:38:27 (п.1 Постанови).

Крім того, у п.6 цієї ж Постанови вказано час вчинення правопорушення, а саме: 16:29:00.

Тобто, виходячи з указаного в постанові: вчинено правопорушення було 05.11.2019 року о 16:29:00 год., а справу розглянуто було 05.11.2019 о 16:38:27.

Однак, затримання особи, зі змісту відеозапису (часові проміжки відеозаписів 15:05 - 15:24 годин) відбулося раніше ніж було скоєно саме правопорушення, згідно постанови про адміністративне правопорушення, від 05.11.2019 року, ЕАК №1710579.

Також, у цій постанові, ЕАК №1710579, від 05.11.2019 року, місцем розгляду справи вказано вул. Колонтаївська, буд. 58, в м. Одесі.

Однак, надані представником відповідача відеозаписи самі ж спростовують цей факт, оскільки з їх змісту вбачається, що співробітники поліції затримали невідому особу, і разом з нею поїхали у відділення поліції, а не знаходилися на тому ж місці, де відбувалось затримання.

Крім того, зі змісту наданих до суду відеозаписів, судом встановлено, що жоден з них не містить доказів, фіксації здійснення ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, не містить відомостей щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , представлення співробітниками поліції перед правопорушником.

Більш того, відеозаписи не містять процесу складання постанови про адміністративне правопорушення, з дотриманням встановленої законодавством процедури її складання, і, взагалі, стосовно кого саме була складена та постанова.

Тобто, зі змісту даного відеозапису, судом встановлено, що 05.11.2019р., всупереч вимогам діючого КУпАП, співробітниками поліції не було своєчасно відібрано пояснення у позивача або отримано відмову у їх наданні, не зазначено відео - докази у постанові про вчинення правопорушником адміністративного правопорушення, не враховано пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Отже, виходячи з вивчених у судовому засіданні матеріалів справи та відеозаписів, суд приходить до висновку, що зазначені відеозаписи не містять запису про складання постанови 05.11.2019 р., не містять підтвердження скоєння адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому, не можуть слугувати належним та допустимим доказом у даній справі.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, у відповідності до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Також, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні, від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції», від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених ст. 78 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд, дослідивши докази, надані до суду учасниками справи, зазначає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що розгляд справи 05.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП проводився без дотримання норм, передбачених ст. ст. 258, 268, 279, 280 КУпАП, що не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, чим було порушено право позивача на належний розгляд його справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд зазначає, що постанова, серії ЕАК №1710579, від 05.11.2019 року, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, від 05.11.2019 року, ЕАК №1710579, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.11.2019 року, серії ЕАК №1710579, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 255 грн., - скасувати.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук