Справа № 464/1319/20
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2020-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 рокуЛьвівСправа № 464/1319/20 пров. № А/857/7293/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шеіної А.А.,

представника відповідача Карнидала В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправними та скасування постанов,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Дулебко Н.І.,

час ухвалення рішення - 09:53:57,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 29 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову № 9-а від 05 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про визнання позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн, та постанову № 10-а від 06 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про визнання позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані постанови прийняті на підставі акту №21-пп від 23 січня 2020 року, складеного за результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23 січня 2020 року, протоколів про адміністративне правопорушення від 23 січня 2020 року. Із змісту вищевказаних документів слідує, що позивачем проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону та дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку, без дозвільних документів, а саме без отримання дозволу на виконання будівельних робіт у відповідному органі державного архітектурно-будівельного контролю та без проектної документації, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацу 3 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність». Вважає, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України, допустив ряд порушень порядку проведення перевірки, що є підставою для скасування актів реагування, прийнятих відповідачем, зокрема, п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, ст. 280 КУпАП. Зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 22 березня 2017 року ТОВ «Львівське взуттєве виробничо-торгівельне підприємство «Прогрес», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36.4 кв. м., житловою 17,5 кв.м. 27 січня 2010 року ВАТ «ЛВВТП «Прогрес» надано позивачу дозвіл на переобладнання житлової кімнати в кухню та забудову за власні кошти балкону розміром 6,2 м х 1,2 м, що підтверджується рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «ЛВВТП «Прогрес». На підставі вищевказаного рішення влаштовано балкон площею 2,2 кв. м. та переобладнано одну житлову кімнату в кухню. При цьому, замінено існуючий дерев`яний віконно-дверний блок на пластиковий, проведено влаштування склопакетів по периметру балкону без втручання в несучі та огороджувальні конструкції. Відтак, проведені роботи належать до робіт, що не потребують документів, які дають право на їх виконання, та після закінчення таких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Окрім цього, зазначає, що про обставини облаштування консольного балкону повідомила усно 23 січня 2020 року під час проведення перевірки, однак, про необхідність надання копії дозволу та інших правовстановлюючих документів на квартиру не знала.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №9-а від 05 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, - скасовано та провадження у справі закрито. Постанову в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №10-а від 06 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП, - скасовано та провадження у справі закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у даному випадку на момент проведення перевірки реконструкція квартири вже була здійснена (закінчена), проте при розгляді справ про адміністративні правопорушення відповідачем не встановлено часу початку реконструкції та часу вчинення адміністративного правопорушення. У протоколах та постановах про адміністративні правопорушення зазначені відомості відсутні. При цьому, право власності на квартиру, у складі якої наявний балкон, зареєстровано у 2017 році та на той час, відповідно до технічного паспорта, був влаштований дверний отвір з кухні на балкон. Тому оскаржувані постанови слід скасувати. Поряд з цим, можливість визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною КУпАП не передбачено, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити, а з метою ефективного захисту прав особи необхідно вийти за межі позовних вимог та провадження у справі закрити.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що факти встановлені в результаті проведеної позапланової перевірки на об`єкті будівництва «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 » були підтверджені показами голови ОСББ «Плужника 3», тому в діях позивача наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 6 ст. 96 КУпАП, оскільки позивачем було проведено будівельні роботи із влаштування залізобетонної консольної плити, огородження, накриття та скління балкону, а також встановлено віконно-дверний блок на місці віконного в приміщенні кухні без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що на фотознімках відповідача не зафіксовано процесу влаштування балкону, а лише зображено вже готовий балкон. Зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини грунтуються на трактуванні норм та порядку проведення ІДАБК нагляду та контролю, проте не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі звернення голови ОСББ «Плужника 3» ОСОБА_3 від 09 грудня 2019 року Інспекцією ДАБК у м. Львові 23 січня 2020 року проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Будівельні роботи за адресою: м. Львів, вул. Плужника, 3».

Відповідно до акту №21-пп від 23 січня 2020 року, складеного за результатами такої перевірки, ОСОБА_1 в грудні 2019 року проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону розміром 1,16 м х 5,92 м. (за внутрішніми обмірами), з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку, а також влаштовано дверний отвір на місці віконного в зовнішній стіні для входу з приміщення кухні вказаної квартири на зазначений балкон, без проектної та дозвільної документації, а саме отримання дозволу на виконання будівельних робіт у відповідному органі державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до ДСТУ 8855:2019 «Визначення класу наслідків (відповідальності)» вищевказаний об`єкт будівництва належить до об`єктів із середніми наслідками (СС2). На час проведення даної перевірки за вищевказаною адресою будівельні роботи не проводились. Зафіксовано влаштування з/б консольної плити, огородження, накриття та скління зазначеного балкону. Також встановлено віконно-дверний блок на місці віконного в приміщенні кухні (а.с.19-29).

На підставі вищевказаного акту головним спеціалістом відділу інспекційної роботи Інспекції ДАБК у м. Львові Козаком А.В. 23 січня 2020 року складено відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 та ч. 6 ст. 96 КУпАП, надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23 січня 2020 року з вимогою вчинити дії щодо усунення виявлених порушень шляхом приведення об`єкта самочинного будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності (а.с.14-17).

05 лютого 2020 року в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №9-а, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн (а.с.12-13).

Відповідно до змісту вищевказаної постанови, під час проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_3» посадовими особами Інспекції ДАБК у м. Львові встановлено, що ОСОБА_1 проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону та дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції вказаного житлового будинку без проектної документації, чим порушено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності».

Окрім цього, 06 лютого 2020 року в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №10-а, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с.10-11).

Відповідно до змісту вищевказаної постанови, під час проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_3» посадовими особами Інспекції ДАБК у м. Львові встановлено, що ОСОБА_1 проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону та дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції вказаного житлового будинку без дозвільної документації, а саме отримання дозволу на виконання будівельних робіт у відповідному органі державного архітектурно-будівельного контролю, чим порушено п. 3 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзац 3 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 13 квітня 2011 року №466.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» №208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06 квітня 1995 року.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Відповідно до п. 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з п. 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п. 16, п. 17 зазначеного Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Частинами 1 та 6 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), - тягне за собою накладення штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 248, ст. 249 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 38 КУпАП (у редакції, на час виникнення спірних правовідносин) адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, процес самовільного будівництва будинків або споруд, експлуатація самовільного будівництва тощо), припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

З матеріалів справи слідує, що підставою для винесення Інспекцією ДАБК у м. Львові оскаржуваних постанов №9-а від 05 лютого 2020 року та №10-а від 06 лютого 2020 року є встановлення посадовими особами Інспекції ДАБК у м. Львові факту проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 шляхом розширення такої за рахунок влаштування консольного балкону та дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції вказаного житлового будинку без проектної та дозвільної документації.

Згідно наявних матеріалів фотофіксації, долучених відповідачем до відзиву, слідує, що на таких зображено будинок на АДРЕСА_3 , в тому числі на першому поверсі балкон, який належить до квартири позивача (а.с.60). Процесу влаштування балкону на таких фотознімках не зафіксовано.

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитано як свідка ОСОБА_3 , який є головою ОСББ «Плужника 3» з жовтня 2017 року. Згідно зазначених показань ряд мешканців будинку мали намір здійснити реконструкцію своїх квартир з влаштуванням балконів, зокрема і ОСОБА_1 , яка в грудні 2019 влаштувала консольний балкон та процес реконструкції ним сфотографовано. З показань слідує, що ОСОБА_1 здійснюється оплата за комунальні послуги з врахуванням площі балкону, дозвіл на влаштування якого неправомірно було надано підприємством «Прогрес». Вважає, що документи ОСОБА_1 щодо права власності на балкон є сфальсифікованими, однак до правоохоронних органів з цього приводу не звертався. Наявність з ОСОБА_1 неприязних відносин заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із п. 1, п. 4 вказаного Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406, до такого входять роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних прорізів.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1, виданого 22 березня 2017 року, копії витягу з відповідного Державного реєстру квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 36,4 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.33, 34).

Позивачем здійснюється оплата за надані комунальні послуги з розрахунку площі 36,4 кв.м. (а.с.35).

Згідно витягу із рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «ЛВВТП «Прогрес» № 1 від 27 січня 2010 року, за заявою ОСОБА_1 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі підприємства, надано дозвіл на забудову за власні кошти балкону розміром 6,20 м х 1,20 м, переобладнання житлової кімнати в кухню з дотриманням усіх будівельних норм (а.с.30).

Копією технічного паспорта від 27 лютого 2017 року, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», на квартиру АДРЕСА_1 , підтверджується, що загальна площа квартири становить 36,4 кв. м., житлова площа - 17,5 кв. м., до складу квартири належить балкон розміром 2,2 кв.м. На плані квартири відображено дверний отвір з кухні на балкон (а.с.31-32).

Враховуючи вищевказане, до складу квартири позивача ОСОБА_1 належить балкон площею 2,2 кв.м, що є частиною загальної площі квартири, на яку зареєстровано право власності у березні 2017 року, з кухні квартири, відповідно до технічного паспорта, станом на лютий 2017 року був влаштований дверний отвір для виходу на балкон, а оплата комунальних послуг на рахунок ОСББ «Плужника 3» позивачем здійснюється з розрахунку площі квартири з врахуванням балкону.

Щодо фотознімків, виготовлених головою ОСББ «Плужника 3» ОСОБА_3 , то колегія суддів не бере такі до уваги, оскільки з них неможливо достовірно встановити місце та час їх створення (а.с.107-109).

З матеріалів справи слідує, що на момент проведення перевірки реконструкція квартири вже була здійснена (закінчена).

Разом з тим, інспектором при розгляді справ про адміністративні правопорушення не встановлено часу початку реконструкції та часу вчинення адміністративного правопорушення. У протоколах та постановах про адміністративні правопорушення зазначені відомості відсутні.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що право власності на квартиру, у складі якої наявний балкон, зареєстровано у 2017 році та на той час, відповідно до технічного паспорта, був влаштований дверний отвір з кухні на балкон.

Оскільки на час винесення спірних постанов закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно винесено спірні постанови.

Отже, адміністративне стягнення до позивача застосовано поза межами строків, встановлених ст. 38 КУпАП, що є безумовною підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження, отже, при розгляді справи відповідач мав прийняти постанову не про накладення стягнення, а про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням двомісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваними постановами безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу.

Також, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту прав особи необхідно вийти за межі позовних вимог та закрити провадження у справі, так як задоволення позовної вимоги про визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною КУпАП не передбачена.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2020 року у справі № 464/1319/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року.