Справа № 127/6490/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6490/20

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

29 липня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2020 року (ухвалене 13 квітня 2020 року, повний текст рішення складено 17 квітня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 2215725 від 08.03.2020 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується фотознімком з приладу TruCam, тому відповідач правомірно виніс постанову серії ЕАК № 2215725 від 08.03.2020 року.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2215725 (а.с.22), 08.03.2020 о 14:03 на а/д М-12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, перевищивши дозволену швидкість руху на 23 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що в якості доказу перевищення позивачем дозволеної законом швидкості відповідач долучив до апеляційної скарги фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam серії ТС000303 (а.с.58), та відеозапис, здійснений на вказаний прилад (а.с.70).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.3-4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ч.3 ст.79 КАС України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2020 року відповідачу запропоновано протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, але не пізніше дати судового розгляду подати відзив на позов. При цьому зазначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з супровідним листом від 06.04.2020 (а.с.25) копія вказаної вище ухвали Вінницького міського суду Вінницької області направлена відповідачу.

Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення вказаної вище ухвали інспектору третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезькому Сергію Леонідовичу.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв рішення по суті позовних вимог без урахування наявності або відсутності у відповідача об`єктивної можливості виконати вимоги ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2020 року в частині подання відзиву на позов та відповідних доказів.

Зважаючи на встановлені у справі обставини колегія суддів дійшла висновку про прийняття доказів, долучених відповідачем до апеляційної скарги.

Згідно з долученими відповідачем письмовими доказами лазерний вимірювач швидкості TruCam (серійний номер ТС000303 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012 (а.с.65). На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam»", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки з номером УЗ 197-12.

Проведення повірки вказаного приладу передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16807 (а.с.59), виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 23.10.2019 та чинного до 23.10.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam (серійний номер ТС000303), є придатним до застосування.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam серії ТС000303 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом TruCam ТС000303 (а.с.58), є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що ОСОБА_1 перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з даними з інтернет-сервісу Google Maps точка за координатами широта: 49°14'45.45"N, довгота: 28°22'41.40"E знаходиться на автодорозі М-12 в межах населеного пункту с.Якушинці Вінницької обл.

Таким чином, інформація з фотознімку, здійсненого сертифікованим приладом TruCam серії TruCam ТС000303 підтверджує перевищення позивачем швидкості, а географічні координати дозволяють встановити, що правопорушення зафіксоване в межах населеного пункту.

Оцінюючи доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки, колегія суддів виходить з наступного.

Ст.258 КУпАП передбачено фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення без складання протоколу, тому доводи позивача щодо відсутності протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

При цьому можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

З урахуванням наведеного посилання позивача на відсутність можливості скористатися правовою допомогою адвоката є необґрунтованими. Крім того, у разі підтвердження в судовому порядку наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти БУПП у Вінницькій області Поберезька Сергія Леонідовича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 липня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Полотнянко Ю.П.