Справа № 360/2197/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2197/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Суткової Рени Агабєківни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Суткової Рени Агабєківни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком згідно із Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»;

2) зобов`язати відповідача здійснити переведення позивача на пенсію за віком згідно із Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» з часу звернення з заявою від 12.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 11.05.2020 та якій призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.05.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» та надані документи.

Розглянув вказану заяву, відповідач своїм рішенням від 18 травня 2020 року № 3864/2020 відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу роботи 20 років.

Рішення про відмову в перерахунку пенсії обґрунтовано тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких було присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Відповідач вважає за можливе зарахувати до стажу державної служби період роботи з 24.04.1999 по 24.10.1999, з 08.12.2014 по 31.03.2020 - 5 років 9 місяців 25 днів, та вважає неможливим зарахувати до державної служби період роботи з 25.10.1999 по 05.02.2008, так як Позивачу присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу.

Щодо зарахування до стажу державної служби на посадах в період роботи з 06.02.2008 по 19.02.2008 - в апараті Луганської міської ради та її виконавчих органах; з 20.02.2008 по 05.12.2014 - в управлінні (з 19.07.2013 - департаменті) економіки Луганської міської ради відповідач у своєму рішенні не зазначив. Таким чином, спірним є питання щодо зарахування до стажу державної служби періоди роботи з 25.10.1999 по 05.02.2008 на посадах в органі державної податкової служби, 06.02.2008 по 19.02.2008 - в апараті Луганської міської ради та її виконавчих органах; з 20.02.2008 по 05.12.2014 - в управлінні (з 19.07.2013 - департаменті) економіки Луганської міської ради, та застосування пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ (надалі - Закон № 889) в частині визначення необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до посад державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ надалі - Закон № 3723), не менше як 20 років, а не 10 років, як це передбачено пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, за умови зайняття посад державної служби на день набрання чинності Законом № 889, тобто на 01.05.2016 року - коли Позивач займав посаду державної служби начальника відділу планування бюджетних коштів управління фінансово - економічної роботи Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації (з 29.04.2016 по теперішній час) з присвоєнням шостого рангу державного службовця з 01.05.2016.

З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 25-26).

Ухвалою суду від 22 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк.спр. 33-34).

09.07.2020 за вх. № 27193/2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких було присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Згідно записів трудової книжки від 15.09.1977, вкладишу АВ № НОМЕР_2 можливо зарахувати до державної служби період роботи з 24.04.1999 по 24.10.1999, з 08.12.2014 по 31.03.2020 - 5 років 9 місяців 25 днів. Неможливо зарахувати до державної служби період роботи з 25.10.1999 р. по 05.02.2008, так як згідно записів трудової книжки з 25.10.1999 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу. Відповідач, рішенням про відмову від 18.05.2020 року №3864/2020 відмовив ОСОБА_1 у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. (арк. спр. 38-41).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого.

12.05.2020 позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме: з пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 65).

Рішенням від 18 травня 2020 року № 3864/2020 позивачу відмовлено в переведенні на інший вид пенсії за Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу роботи 20 років, оскільки відповідачем не зараховано до державної служби період роботи позивача: з 25.10.1999 по 05.02.2008, так як згідно записів трудової книжки з 25.10.1999 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи ІІ рангу, 03.07.2018 присвоєно чергове спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу (арк.спр. 20-21).

Спірним питанням цієї справи є правомірність прийняття відповідачем рішення, яким відмовлено позивачу у переводі на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Абзацом другим цієї статті визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 01 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього.

З рішення відповідача від 18.05.2020 № 3864/2020 про відмову в перерахунку пенсії встановлено, що єдиною підставою відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» є недостатність стажу державної служби через не зарахування певного періоду роботи позивача.

При цьому, в рішенні відповідач зазначає, про можливість зарахування до стажу державної служби період роботи з 24.04.1999 по 24.10.1999 і з 08.12.2014 по 31.03.2020 усього 5 років 9 місяців 25 днів.

Щодо зарахування до стажу державної служби на посадах органів місцевого самоврядування в період роботи з 06.02.2008 по 05.12.2014 відповідач у рішенні не зазначив.

За розрахунком відповідача загальний страховий стаж позивача складає 41 рік 6 місяців 25 днів, при цьому за відомостями ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії стаж державної служби у позивача відсутній (арк.спр.45-46).

З трудової книжки позивача (арк. спр. 12-14) судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в органах податкової служби з 24.10.1999 по 04.02.2008, а саме: в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Луганська на таких посадах:

з 24.04.1999 по 07.12.1999 на посаді заступника начальника відділу ресурсних і неподаткових платежів, місцевих податків і зборів (з функцією документальних перевірок).

25.10.1999 присвоєне спеціальне звання: радник податкової служби III рангу.

з 07.12.1999 по 10.07.2002 на посаді заступника начальника відділу примусового стягнення податків;

з 10.07.2002 по 01.04.2004 на посаді начальника відділу приймання та обробки податкових документів управління інформатизації та обліку;

з 01.04.2004 по 07.04.2004 - на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу прогнозування та аналізу податкових надходжень;

з 07.04.2004 по 07.07.2005 на посаді начальника відділу прогнозування та аналізу податкових надходжень .

28.10.2004 присвоєне спеціальне звання: радник податкової служби II рангу.

В Державній податковій інспекції у Артемівському районі м. Луганська позивач працювала:

з 08.07.2005 по 15.08.2005 на посаді начальника відділу прогнозування та аналізу податкових надходжень;

з 15.08.2005 по 14.12.2006 на посаді начальника відділу економічного аналізу та прогнозування;

з 14.12.2006 по 04.02.2008 на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції у Артемівському районі м. Луганська.

21.11.2007 присвоєне спеціальне звання радник податкової служби І рангу.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання, […].

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, періоди роботи позивача в органах податкової служби з 24.10.1999 по 05.02.2008 підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного суду України від 22.10.2013 по справі №21-340а13 стосовно того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби у податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби , що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, та також вказана правова позиція не суперечить правовій позиції, що викладена в постанові Верховного суду від 10.04.2018 у справі №295/16375/16-а.

Щодо періодів роботи в органах місцевого самоврядування, які відповідач не врахував у стаж державної служби позивача.

З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 працювала в органах місцевого самоврядування з 06.02.2008 по 05.12.2014:

з 06.02.2008 по 19.02.2008 на посаді помічника міського голови з організаційних питань патронатної служби апарату Луганської міської ради та її виконавчих органів ;

з 20.02.2008 по 02.08.2013 на посаді заступника начальника Управління економіки Луганської міської ради (19.07.2013 управління економіки Луганської міської ради перейменовано в Департамент економіки Луганської міської ради);

з 02.08.2013 по 05.12.2014 на посаді заступника директора Департаменту економіки Луганської міської ради.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закону № 2493 визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування, зокрема, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до статті 3 Закону № 2493 посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пунктом 2 Порядку № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів.

На підставі викладеного, робота (служба) позивача в органах місцевого самоврядування у період з 06.02.2008 по 05.12.2014 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, з урахуванням зарахування періодів роботи позивача з 24.04.1999 по 04.02.2008, з 06.02.2008 по 05.12.2014 до стажу державної служби позивача, позивач на час звернення до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» мав стаж державної служби понад 10 років.

Отже, в сукупності ОСОБА_1 має стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців не менше 10 років, станом на 01.05.2016 обіймала посаду державної служби, досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має необхідний страховий стаж, тому відповідач не мав правових підстав для відмови у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Що стосується обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним.

Суд зазначає, що порушення прав позивача відбулось внаслідок прийняття відповідачем рішення від 18 травня 2020 № 3864/2020, яким позивачу було відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», тому належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування саме рішення від 18 травня 2020 № 3864/2020, так як будь-яких окремих дій, окрім прийняття зазначеного рішення, пенсійним органом не вчинялось.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити повністю, з обранням належного способу захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.(арк. спр. 6).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Суткової Рени Агабєківни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18 травня 2020 року № 3864/2020 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 на підставі заяви від 12 травня 2020 року з пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Захарова