Справа № 540/979/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/979/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Щасливцевської сільської ради (далі - відповідач-1), виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради (далі - відповідач-2), в якому просить

1. Визнати протиправною відмову Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 19.12.2019 р

2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 2145 від 02.03.2020 року, прийняте 111 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від 19.12.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 19.12.2019.

З.Зобов`язати ІЦасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 19.12.2019.

Ухвалою від 16.04.2020 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме надання документів, які підтверджують сплату судового збору.

Ухвалою від 14.05.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Щасливцевської сільської ради клопотання від 19.12.2019 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, які додані до клопотання. 02 березня 2020 року 111 сесією Щасливцевської сільської ради прийнято рішення № 2145, яким позивачу відмовлено у задоволені заяви, у зв`язку з тим, що на запитуєму земельну ділянку рішенням, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення її у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд іншій особі.

Вказану відмову позивач вважає протиправною з огляду на те, що на день розгляду клопотання заявлена ним земельна ділянка не перебувала у користуванні чи власності, а тому він має беззаперечне право претендувати на її отримання. Крім того стверджує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому надання тотожних дозволів щодо розробки проектів землеустрою на одну й ту саму земельну ділянку не порушує прав інших осіб, яким наданий такий дозвіл. За таких обставин вважає оскаржувану відмову неправомірною, просить позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві відповідач-1 не погоджується із позицією, викладеною у позовній заяві, оскільки, на бажану земельну ділянку, позначену позивачем у графічних матеріалах, раніше вже було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі згідно із рішенням №1686 від 12.06.2019 р. Так, надаючи дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, сільська рада вже взяла на себе зобов`язання у майбутньому передати дану земельну ділянку у власність, затвердивши в подальшому проект землеустрою. Вказує, що у разі надання повторного дозволу на ту ж саму земельну ділянку позивачу, сільська рада порушила б законні сподівання іншої особи на отримання земельної ділянки у власність, оскільки процедура оформлення права власності ним вже розпочата, а позивачу було б завдано шкоду в розмірі вартості послуг на виготовлення проекту землеустрою. Окрім того, наголошує, що відмовляючи позивачу у наданні відповідного дозволу, сільська рада діяла з урахуванням перспективності та раціональності у використанні вищезазначеної земельної ділянки. З огляду на зазначене вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Відповідач -2 своїм правом надати відзив та пояснення не скористався.

07.07.2020 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що земельна ділянка, яка зазначена у рішенні №1685 від 12.06.2018 р. є тією самою ділянкою на яку претендує позивач. Також, відповідачем не надано жодних документів, які б стали підставою для прийняття рішення від 12.06.2018 р. №1685. Отже, відсутність графічних матеріалів вказує на відсутність підтвердження того факту, що рішення сільської ради №1685 від 12.06.2018 стосується тієї ж самої земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 . Позивач наголошує, що з метою уникнення скоєння посадовими особами органів місцевого самоврядування порушень, виправданим інструментом боротьби із подібним ігноруванням вимог Закону є постановлення окремої ухвали, в якій ініціювати притягнення до відповідальності за грубе порушення земельного законодавства.

16.07.2020 р. відповідач-1 надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву зі змісту яких вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, оскільки обсяг наданих адвокатом послуг і час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт не відповідає складності адміністративної справи, а тому є не співмірним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до сільського голови Щасливцевської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, які додаються до клопотання.

02 березня 2020 року 111 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання прийнято рішення № 2145, яким позивачу відмовлено у задоволені наведеного клопотання, у зв`язку із тим, що: "…на запитуєму земельну ділянку позначену у графічних матеріалах надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд іншій особі…".

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку правомірності зазначеного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зобов`язані перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження та з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ст.14 Конституції України кожному громадянину України гарантується праве на землю.

Статтею 40 Земельного кодексу України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у селі площею не більше 0,25 га із земель комунальної власності.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Як встановлено судом, 111 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання розглянута заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, що детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, які додані до клопотання.

За результатами розгляду прийняте рішення № 2145 від 02.03.2020 року "Про розгляд заяв", яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви, в зв`язку з тим, що на запитуєму земельну ділянку позначену у графічних матеріалах надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд іншій особі.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем-1 надано наступні документи:

- рішення 93 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 12.06.2019 р. №1686, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- викопіювання з генерального плану с.Генічеська Гірка поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони земельна ділянка по АДРЕСА_1 .

- схему нумерації земельних ділянок по АДРЕСА_1;

Суд зауважує, що з наданих документів, не можливо встановити, що земельна ділянка, як зазначає відповідач, окреслена у рішенні від 12.06.2019 р. №1686 є саме тією земельною ділянкою, про яку зазначає позивач у графічних матеріалах доданих до клопотання.

Окрім того, суд зазначає, що ч.7 ст.118 ЗК України не містить вказаної в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність, а саме надання такого дозволу іншій особі.

З огляду на зазначене, суд вважає, що рішення Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 02.03.2020 р. № 2145 прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 509/4156/15-а (К/9901/7504/18).

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнання бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судом встановлено, по позивач просить визнати протиправною відмову у наданні дозволу та визнати протиправним та скасувати рішення №2145 від 02.03.2020 р., яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Слід зазначити, що вказані позовні вимоги є тотожними, оскільки сама відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою викладена у рішенні Щасливцевської сільської ради №2145 від 02.03.2020 р.

За таких обставин суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення №2145 від 02.03.2020 р. та зобов`язання відповідача 1 надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

На виконання вимог статті 77 КАС України відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності у повному обсязі.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому рішення Щасливцевської сільської ради Херсонської області від 02.03.2020 р. №2145 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов`язати надати такий звіт, це право суду, а не обов`язок. В даному спорі суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Щодо вимоги позивача про постановлення окремої ухвали, в якій ініціювати притягнення до відповідальності, передбаченої законом за грубе та систематичне порушення земельного законодавства посадовими особами Щасливцевської сільської ради при вирішенні ними питання про відмову у наданні дозволів на розробки проектів землеустрою громадянам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З наведеного убачається, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не обов`язком. Крім того, в ході розгляду даної справи судом не установлено підстав для постановлення окремої ухвали.

Окремо слід зауважити, що зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою є ефективним способом захисту його порушених прав. Відновлення порушених прав позивача не потребує додаткових заходів, таких як постановлення окремої ухвали.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених по справі судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зі змісту доданих до суду документів убачається, що судові витрати позивача складаються з витрат на професійну правничу допомогу та становить 9000,00 грн.

Судом встановлено, що 01.04.2020р. між позивачем (клієнт) та адвокатом Буженко Ю.С. укладений договір про надання правничої допомоги № 01/04/20, предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в Херсонському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді та Верховному суді та в будь-яких інших судових органах та установах, правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби, органах казначейства, органах місцевого самоврядування, органах райдержадміністрації, поштових відділеннях, банківських установах та в інших організаціях, установах та підприємствах не залежно від їх форм власності та підпорядкування.

Вартість правничої допомоги, згідно акту про прийняття-передачі наданих послуг по справі №540/979/20 від 06.07.2020 р., становить : - консультація клієнта щодо захисту його прав при оскарженні рішення сільради про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою - 1000,00 грн (1 год); - роз`яснення клієнту земельного законодавства щодо процедури надання дозволу на розробку проекту землеустрою - 1000,00 грн (1 год); - надання клієнту правової інформації з приводу судової практики по земельних спорах, в тому числі правових висновків Верховного суду та судової практики Європейського суду по земельних спорах - 1000,00 грн (1 год); - складання позовної заяви, формування матеріалів та засвідчення копій документів, що додаються до позову - 2000,00 грн (2 год); - ознайомлення із відзивом на позовну заяву по справі №540/979/20 - 500 грн (30 хв.); - формування правової позиції по відношенню до відзиву на позовну заяву - 500 грн (30 хв.); - складання відповіді на відзив на позовну заяву -1000,00 грн (1 год); - складання клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надання правничої допомоги - 500 грн (30 хв.); - складання довідки-рахунку про види та обсяг наданої правничої допомоги та акта прийняття - передачі наданих послуг по справі №540/979/20 - 500 грн (30 хв.); - складання зави на виконання ухвали ХОАС від 14.05.2020 по справі - 500 грн (30 хв); - складання заяви про подачу доказів судових витрат після ухвалення рішеня по суті позовнох вимог - 500 грн (30 хв).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові позиції висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2020 р. у справі №726/549/19.

Однак, в порушення зазначеної норми позивач не надав до суду жодних доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу (платіжного доручення, квитанції, касового ордеру). Окрім того, ані в договорі про надання правової допомоги ані у довідці-рахунку №20-22 від 06.07.2020 р. не визначено в який термін повинен бути сплачений гонорар адвоката.

Суд не погоджується з посиланням представника позивача на правові позиції об`єднаної палати Верховного Суду, висловлені у постановах від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18, з огляду на те, що вказані постанови прийняті Судом у порядку господарського судочинства. Крім того, правовідносини окреслені у постановах не є тотожними із правовідносинами у даній адміністративній справі, оскільки виникли між суб`єктами господарювання, а у справі, що розглядається - між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Адвокатом позивача у справі було подано заяву, зі змісту якої слідує, що п.2 додаткової угоди від 15.04.2020 р. договір про надання правової допомоги від 01.04.2020 р. доповнено п.9, яким передбачено що у випадку позитивного вирішення справи клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 3000 грн. Представник позивача повідомляє, що відповідна заява про вирішення судових витрат, буде подана після ухвалення рішення по суті.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не надано доказів оплати гонорара адвоката на підставі договору про надання правової допомоги від 01.04.2020 №01/04/20 та акта прийняття-передачі наданих послуг від 06.07.2020, суд вважає, що питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати після винесення рішення у справі за відповідним клопотанням позивача в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору підлягають оплаті відповідачем, шляхом стягнення коштів за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

У зв`язку із продовженням процесуальних строків на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби СОVID-19 (відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України) та у зв`язку із перебуванням судді у відпустці із 15.06.2020р. по 02.08.2020р., судове рішення прийняте 03.08.2020р..

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №2145 від 02.03.2020 року, прийняте 111 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0967 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Стягнути з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради (75580, Херсонська область, с.Щасливцеве, вул.Миру, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 109020100