Справа № 805/2196/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 805/2196/15-а

адміністративне провадження № К/9901/18343/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 805/2196/15-а за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення від 29 травня 2015 року № 521;

- поновити на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного Управління Міндоходів у Донецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

28 липня 2015 року постановою Донецького окружного адміністративного суду з урахуванням ухвали від 19 серпня 2015 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів від 29.05.2015 року № 521 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

Стягнуто з Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8491,60 грн.

На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Державна фіскальна служба України подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27 липня 2020 року.

У касаційній скарзі відповідач покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до вказаного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку

За правилами частини четвертої статті 330 КАС України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Таким чином, оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач не вказав які саме норми матеріального права неправильно застосовані чи які норми процесуального права порушено судами, не зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції.

Крім того, ухвалами Верховного Суду від 31 березня 2020 року та від 12 червня 2020 року відповідачу було надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав.

Проте, подаючи касаційну скаргу вдруге, скаржником так і не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень, у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не вказано яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта, застосовано судом апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, та не зазначення й жодних правових висновків Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 805/2196/15-а за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова