Справа № 320/3806/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року № 320/3806/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням стажу роботи набутого після призначення пенсії, протиправною.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки після призначення пенсії позивач продовжував працювати, то відповідно має право на перерахунок пенсії з урахуванням додатково набутого страхового стажу. Пояснив, що йому слід призначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивача повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, неконкретизованими, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошував на тому, що пенсійним органом дотримано порядок обчислення пенсії, зокрема відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 №1210 зі змінами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як убачається із матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1),учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 24) та інвалідом ІІ групи (захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС).

Як убачається із матеріалів справи, позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Станом на 01.05.2020 розмір пенсії позивача згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" становить 11532,30 грн.

Вважаючи, що розмір його пенсії розраховано із порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду у Київській області із заявою, в якій просив провести перевірку на предмет відповідності чинному законодавству нарахованої йому пенсії (а.с. 36-44).

В обґрунтування вказаної заяви, посилався на те, що йому слід призначити пенсію, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок його пенсії повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Як убачається зі змісту протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 , пенсію йому призначено на умовах ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Станом на час звернення до суду із даним позовом позивач отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII, і вона становить 11532,30 грн.

Питання переведення з одного виду пенсії на інший також є предметом регулювання Закону № 1058-IV, згідно ч. 3 ст. 45 якого переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Згідно п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з врахуванням внесення змін Законом № 2148-VIII, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, після набрання чинності № 2148-VIII відповідач зобов`язаний був без звернення позивача проводити перерахунок його пенсії згідно вимог вказаного Закону і виплачувати пенсію у більшому у порівнянні розміру пенсії.

Як убачається із матеріалів справи, згідно відомостей із протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 , станом на 01.05.2020 розмір пенсії позивача включає в себе:

- основний розмір пенсії від середнього заробітку 10447,50 грн.;

- підвищення інвалідам війни 2 групи (1 категорія) 40% - 665,20 грн.;

- цільова допомога інвалідам війни ІІ групи - 50 грн.;

- додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 349 грн., що становить у загальному 11532,30 грн.

В тому числі, вказаним протоколом передбачено призначити із 01.07.2020 по 30.11.2020 пенсію у розмірі 11561,90, а з 01.12.2020 - 11584,70 грн.

Разом із тим, суд звертає увагу, що розмір мінімальної пенсії за віком станом на момент звернення позивача до суду становить 1638,00 грн., а розмір пенсії позивача розрахований з 01.05.2020 пенсійним органом, як уже зазначалося, становить 11584,70 грн.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем не дотримано вимоги п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV щодо автоматичного перерахунку пенсії позивача та порівняння його дійсної пенсії з осучасненою, яка виявилася меншою за дійсну.

Суд презюмує, що при обранні виду пенсії позивачем з двох можливих видів пенсії - по інвалідності як чорнобильця та пенсії за віком - відповідачем розраховано більший розмір пенсії, тому при проведенні осучаснення в нього залишається найбільша з можливих пенсій, з якою і робилося порівняння при осучасненні.

Для розрахунку пенсійного стажу позивача в інший спосіб у відповідача не було підстав, оскільки всі можливі пільги при визначенні пенсійного стажу позивача мали враховуватися станом на час первісного призначення йому пенсії, а не при її осучасненні.

З врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для висновку про те, що при проведенні перерахунку пенсії позивача у зв`язку із індексацією заробітку, відповідачем не було враховано всі його складові та коефіцієнти, що призвело до невірного висновку про те, що вказаний розмір пенсії менший, ніж розмір чинної пенсії позивача.

Разом із, звертаючись як до пенсійного органу так і до суду із позовною заявою, позивачем не вказано, які саме показники для розрахунку його пенсії було не враховано, та відповідно до яких вимог необхідно провести такий розрахунок.

Окремо суд зазначає, що звертаючись до відповідача з заявою про проведення перевірки на предмет відповідності чинному законодавству нарахованої йому пенсії, позивач очевидно хотів отримати збільшення розміру пенсії, а не її зменшення у порівнянні з отимуваною. Відтак, бездіяльність відповідача щодо нездійснення переведення позивача на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не може вважатися протиправною, оскільки такі дії призвели б до зменшення розміру пенсії.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а тому, довів правомірність своїх дій.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.