Справа № 440/3000/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2020 рокум. ПолтаваСправа №440/3000/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.03.2020, поданого через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ -10398762;

визнати протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 17.03.2020, поданому через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-10398762 ;

визнати протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 17.03.2020, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-10398762 за підписом начальника Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області;

зобов`язати Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.03.2020, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ -10398762, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 2.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

27.07.2020 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача звертав увагу на те, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.03.2020 листом від 31.03.2020 за вих.№ФИ-362/376/115/104/2020 надано відповідь, у якій повідомлено, що згідно зі статтею 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснює прокурор у формі процесуального керівництва, досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001088 триває, за його результатами позивача буде повідомлено відповідно до вимог статті 60 КПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з таких підстав.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Крім того, в силу положень пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Суд враховує, що у зверненні від 17.03.2020 реєстраційний №ФИ-10398762, поданому через Урядовий контактний центр, ОСОБА_1 посилався на те, що у провадженні слідчого відділення Полтавського РВП перебуває кримінальне провадження №00001088, у якому йому завдано шкоди неякісним проведенням досудового розслідування, допущенням порушення розумних строків досудового розслідування, винесенням незаконної постанови про закриття кримінального провадження /а.с. 13/. На цій підставі, позивач просив провести службову перевірку та вирішити питання про надання йому компенсації у розмірі одного мільйона гривень.

Виходячи з наведених вище мотивів, викладених позивачем у зверненні від 17.03.2020 реєстраційний №ФИ-10398762, таке звернення мало бути розцінене відповідачем як скарга на дії органу досудового розслідування.

Розгляд цього звернення у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", суд визнає безпідставним, адже в силу приписів статті 12 названого Закону його положення не поширюються на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством.

Аналіз суті позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі свідчить про те, що предметом позову є оскарження бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 17.03.2020 реєстраційний №ФИ-10398762, не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні, а також ненадання відповіді на звернення за підписом начальника Полтавського РВП.

Водночас, як слідує зі змісту самого звернення від 17.03.2020 реєстраційний №ФИ-10398762, заявник фактично піднімає у ньому питання щодо тяганини у кримінальному провадженні №00001088, просить провести перевірку матеріалів вказаного кримінального провадження, вжити заходів щодо його завершення, а також надання компенсації за неякісне проведення досудового розслідування.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6-рп/2001 кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України організація і діяльність прокуратури, нотаріату, органів досудового розслідування, органів і установ виконання покарань визначаються виключно законами.

Згідно з частиною першою статті 1, частиною першою статті 4 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Також частинами другою та третьою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

При цьому, відповідно до частини першої статті 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, вчинення дій під час кримінального провадження, зокрема щодо повідомлення про початок досудового слідства та вчинення інших процесуальних дій, які слідчий та прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк та спосіб, порядку розголошення інформації про вчинені гласні та негласні слідчі дії, порядок проведення яких врегульовано нормами Кримінального процесуального кодексу України, можливе в порядку кримінального судочинства.

Окрім того, як визначено статтею 36 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є учасником кримінального провадження №00001088, а саме - потерпілим.

За таких обставин, захист прав позивача, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагає від адміністративного суду, до якого надійшов позов, перевіряти та надавати оцінку обставинам дотримання відповідним органом Національної поліції України приписів, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, які не властиві адміністративному суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001 зазначив, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської сфери.

Аналогічний висновок зроблено Конституційним Судом України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011, в якому зазначено, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

Таким чином спір, який виник між сторонами в цій справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

На цій підставі, суд не вдається до оцінки доводів відповідача щодо наявності у нього адміністративної процесуальної правосуб`єктності, а також суті наданої на звернення ОСОБА_1 відповіді.

Суд зазначає, що при визначенні юрисдикції у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов`язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

З огляду на встановлені обставини щодо суті правовідносин у даній справі, суд дійшов висновку, що поданий ОСОБА_1 позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки заявлені ним вимоги пов`язані з оскарженням процесуальних дій та бездіяльності слідчих органів, розгляд яких можливий лише у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Отже, вирішення даного спору не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, що, у свою чергу, виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, провадження у даній справі належить закрити.

При цьому суд виходить з того, що постановлення судом ухвали про закриття провадження у цій справі не є обмеженням доступу позивача до правосуддя, адже, як встановлено судом з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, позивач неодноразово звертався до слідчих суддів зі скаргами на дії та бездіяльність органу досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001109 (до якого приєднане кримінальне провадження 00001088) у справі №554/12566/15-к, а також з позовами у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування (справи №№ 554/4970/18, 757/59265/18-ц, 554/49/18, 757/13781/19-ц, 554/7242/18, 554/5007/18 та ін.).

Керуючись статтями 2, 4, 19, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, пов`язані з порушенням прав учасників кримінального провадження, можуть бути оскаржені у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба