Справа № 520/4898/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 р.Справа № 520/4898/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 09.07.20 по справі № 520/4898/2020

за позовом Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі"

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за участю третіх осіб Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" , Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" , Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (далі за текстом - позивач, КП БРР "Балаклійські теплові мережі") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі за текстом - відповідач), треті особи: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Головне Управління Державної податкової служби у Харківської області, в якому просить суд:

- визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) у особі старшого державного виконавця Баранової Яни Олександрівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП № 43824899 протиправними та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранової Яни Олександрівни про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП № 43824899;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 , що відкритий у філії Харківського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" МФО 351823;

- заборонити відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) накладати арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , що відкритий у філії Харківського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" МФО 351823.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барановою Я.О про арешт коштів боржника - Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", що містяться на всіх відкритих рахунках, та належать боржнику КП БРР "Балаклійські теплові мережі", які відкриті у філії - Харківське обласне управління АТ "ОЩАДБАНК" МФО 351823, , в межах суми звернення стягнення - 33350852,06 грн., яка прийнята 13.03.2020 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП №43824899 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки даною постановою, накладено арешт на розрахункові рахунки КП БРР "Балаклійські теплові мережі": UА3013273 (в гривні України); UA3023273 (в гривні України), UА0033273 (в гривні України); UA0013273 (в гривні України), серед яких рахунок UA3023273 передбачений для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, тобто є рахунком зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Накладення арешту на рахунок боржника, з якого здійснюється виплата заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. Кошти КП БРР "Балаклійські теплові мережі" на вищезазначеному рахунку підпадають під категорію захищених коштів, на які, згідно з частиною 2 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено накладати арешт.

Також представник позивача зазначив, що постанова про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 при примусовому виконанні рішень в межах суми звернення стягнення - 33350852,06 грн. не відповідає фактичній сумі заборгованості, що існувала на момент винесення постанови про арешт, оскільки заборгованість підприємства на момент винесення постанови за виконавчими провадженнями на користь стягувачів складала - 28661247,78 грн.

З огляду на вищевикладене, наполягає на тому, що дії відповідача по накладенню арешту на майно (кошти) боржника вчинені з порушенням вимог п.1 ч.3 ст.18, ст.ст.1,2, частинам 1, 3 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки при накладені арешту посадова особа не переконалась в існуванні визначеної у постанові про арешт загальної суми заборгованості перед стягувачами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 зупинено провадження в адміністративній справі №520/4898/2020 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду по справі №905/361/19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у зв`язку з прийняттям рішення Великою Палатою Верховного Суду по справі №905/361/19 поновлено провадження у справі №520/4898/2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі № 520/4898/2020 у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська область, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Алієва, 72, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, вул. Ярослава Мудрого, 16, м. Харків, ), треті особи: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ), Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ), Головне Управління Державної податкової служби у Харківської області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46 ), про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії та заборонити вчиняти певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дії відповідача щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 протиправними та скасування постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, ненадання судом належної правової оцінки обставин у справі та прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору у цій частині, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі № 520/4898/2020 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення вказаної частини позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що спірна постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 є незаконною та протиправною з огляду на те, що накладення арешту на рахунки позивача в межах суми звернення стягнення - 33350852,06 грн не відповідає фактичній сумі заборгованості, що існувала на момент винесення постанови про арешт, оскільки заборгованість підприємства на момент винесення постанови за виконавчими провадженнями на користь стягувачів складала - 28661247,78 грн. Позивач стверджує, що на час винесення спірної постанови ним надано до відповідача інформацію щодо зменшення суми заборгованості, що протиправно проігноровано відповідачем.

Відповідач не погодився з вимогами апеляційної скарги та подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що державний виконавець при винесенні спірної постанови діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження", при цьому, арешт на кошти боржника було накладено в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів. На підтвердження правомірності своїх дій вказав на неповернення Банком постанови в частині арешту коштів та неповідомлення про цільове призначення рахунку, що свідчить про відсутність встановленої законом заборони накладення арешту, оскільки відповідно до ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" саме на Банк покладено обов`язок визначати статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться. Звертає увагу суду, що чинним законодавством не передбачено встановлення спеціального режиму використання рахунків юридичної особи, з яких здійснюється виплата заробітної плати. Вважає, що внаслідок недотримання боржником вимог ч.4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" в частині невідкладного повідомлення про обставини зменшення суми заборгованості з наданням відповідних доказів був позбавлений можливості діяти в інший спосіб ніж діяв у спірних відносинах.

Також відповідач надав клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п. 8 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтоване тим, що постановою про арешт коштів від 20.07.2020 ЗВП № 43824899 було знято арешт з грошових коштів, на які було накладено арешт, згідно постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 ЗВП №43824899 у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 33350852,06 грн, у зв`язку зі зменшенням суми заборгованості. Отже, на думку представника відповідача відсутній предмет спору.

Вказане клопотання відповідача колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Разом з цим, відповідач по справі позов не визнавав і навпаки стверджує про правомірність своїх дій при прийнятті постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 ЗВП №43824899.

Прийняття державним виконавцем постанови про арешт коштів від 20.07.2020 ЗВП № 43824899, якою знято арешт з грошових коштів, на які було накладено арешт, згідно постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 ЗВП №43824899 у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 33350852,06 грн, у зв`язку зі зменшенням суми заборгованості та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - КП БРР "Балаклійські теплові мережі" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 26691347,29 грн не призвело до відновлення прав позивача у той спосіб та з тих підстав, про які було зазначено в позові.

Фактично державним виконавцем після скасування спірної постанови винесено нову постанову від 20.07.2020, якою, з урахуванням зменшення суми заборгованості, знов накладено арешт на кошти на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать позивачу-боржнику. Враховуючи, що позивач заперечує проти накладення арешту саме на всі рахунки, у тому числі, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, оскільки вважає їх рахунками зі спеціальним режимом, вказане скасування не свідчить про те, що оскаржувані дії та рішення суб`єкта владних повноважень були виправлені суб`єктом владних повноважень з підстав, зазначених в позові.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України у спірних відносинах.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №43824899, про стягнення заборгованості з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" на користь юридичних осіб та держави.

13.03.2020 державним виконавцем в рамках ЗВП №43824899 з посиланням на ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику : Комунальному підприємству Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", а саме, які відкриті у Філії - Харківське обласне управління АТ "ОЩАДБАНК" в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 33350852,06 грн. При цьому, у вказаній постанові державного виконавця перелічено за якими саме виконавчими документами було сформовано суму заборгованості, в межах якої було накладено арешт на кошти.

Згідно з інформацією Філії - Харківського обласного управління АТ "ОЩАДБАНК" поточні рахунки із спеціальним режимом використання № UA0113273, № UA1013273, № UA1033273 в гривні України відкриті відповідно до законодавства України, в т.ч. Закону України "Про теплопостачання", на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (а.с.26).

Станом на 23.03.2020 згідно постанови про арешт коштів боржника ЗВП 43824899 від 13.03.2020 рок накладено арешт на кошти на наступних рахунках:

№ UA3013273, № UA3023273, № UA0033273, № UA0013273.

З наведеного судом першої інстанції з`ясовано, що позивачем відкрито окремо рахунки зі спеціальним режимом використання, на кошти на яких банківською установою згідно спірної постанови арешт не накладався.

Судом враховано, що позивачем оскаржується постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на 4 розрахункових рахунка, при цьому, просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт лише з рахунку НОМЕР_1 , що відкритий у філії Харківського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" МФО 351823.

Позивач не погодившись з діями державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 та власне із самою постановою звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій та скасування постанови, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранової Яни Олександрівни про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 відповідач діяв правомірно, відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відмовляючи в задоволенні вимог про зняття арешту з рахунку, суд зазначив, що така вимога є похідною від вимог про визнання дій протиправними та скасування постанови, тому не підлягає задоволенню. В задоволенні вимоги щодо заборони посадовим особам відповідача накладати арешт на рахунок UA3023273 відмовлено у зв`язку з тим, що ця вимога не може бути задоволена через те, що звернута на майбутнє.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дії відповідача щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899 протиправними та скасування спірної постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 у ЗВП №43824899, в іншій частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржується) , колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про арешт коштів боржника в межах зведеного виконавчого провадження, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень спеціального закону, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, яким є Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.

За визначенням ч.2 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом, перелік яких відповідно до ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" не є вичерпним, оскільки законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Зі встановлених судом обставин вбачається, що рахунки боржника КП БРР "Балаклійські теплові мережі" відкриті у філії - Харківське обласне управління АТ "ОЩАДБАНК" МФО 351823, , на кошти на яких виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками боржника, які використовуються для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цих рахунках зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що філією - Харківське обласне управління АТ "ОЩАДБАНК", на яку в силу статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника від 13.03.2020 виконало за виключенням рахунків із спеціальним режимом використання. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав рахунки КП БРР "Балаклійські теплові мережі": № UА3013273 (в гривні України); № UA3023273 (в гривні України), № UА0033273 (в гривні України); № UA0013273 (в гривні України) та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 13.03.2020 ЗВП №43824899 в повній мірі відповідають приписам Закону України "Про виконавче провадження", отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

З приводу доводів позову та апеляційної скарги представника позивача щодо невідповідності суми коштів, на яку накладено арешт оскаржуваною постановою та реальною сумою боргу, колегія суддів зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 27.02.2020 державним виконавцем було направлено вимогу щодо підтвердження або спростування зазначених даних в обліковій картці за ЗВП № 43824899, надання підтверджуючих документів про сплату боргу з зазначенням виконавчого документа, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішень.

Позивачем було надано відповідь від 06.03.2020 на вимогу державного виконавця від 27.02.2020, в якій зазначалось про часткове погашення та списання заборгованості по частині пунктів вимоги державного виконавця. При цьому вказана відповідь містила посилання, на надсилання уточнюючої інформації стягувачам, знищення частини документів позивача, наявність частини документів у стягувачів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Так, з пояснень третьої особи, які містяться в матеріалах справи вбачається, що позивач у адміністративному позові неправильно визначає залишок боргу перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що свідчить про те, що під час розгляду даної справи між сторонами виконавчого провадження не досягнуто згоди про суми заборгованості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Одним з таки заходів примусового виконання - є накладення арешту, яка невід`ємна складова частина звернення стягнення на майно боржника.

Зокрема, частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувана.

За змістом статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника і постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Така мета застосування арешту є визначальною для процедури виконавчого провадження, у тому числі за зведеним виконавчим провадженням, оскільки під час примусового виконання розмір заборгованості боржника перед стягувачем може постійно змінюватися, зокрема, у зв`язку з її самостійним погашенням, списанням заборгованості тощо.

Більш того, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Тобто, сама по собі невідповідність суми коштів, на яку накладено арешт, і розміру фактичної заборгованості, не свідчить про використання повноважень виконавцем з іншою метою, а ніж це передбачено законом.

Колегія суддів звертає увагу позивача на необґрунтованість його посилання на положення ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та твердження про те, що виконавець зобов`язаний до накладення арешту на кошти перевірити суму фактичної заборгованості і виключно в межах цієї суми накласти арешт, оскільки останні не відповідають змісту цієї норми, яка визначає саме права державного виконавця, в той час як обов`язки виконавця передбачені ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Інші норми Закону України "Про виконавче провадження" також не покладають на державного виконавця обов`язку накладати арешт виключно в межах суми фактичної заборгованості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи викладене та з урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вчиняючи спірні дії та приймаючи оскаржувану постанову про арешт коштів боржника, відповідачем було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, отже його дії у спірних відносинах є правомірними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 238, 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі № 520/4898/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій