Справа № 456/1272/20
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1272/20
Провадження № 2-а/456/46/2020
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Свержинської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/1272/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Львівській області Рудько Надії Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій відповідача протиправними та просив скасувати постанову серії ЕАК №1858113 від 13.12.20019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до постанови, позивач, 13.12.2019р., о 16 год. 32 хв., керуючи автомобілем, користувався засобом зв?язку тримаючи його у руці та розмовляв по телефону. Про факт винесення відносно нього зазначеної постанови, позивач дізнався лише тоді, коли за місцем проживання поштою надійшов лист 25.03.2020 року від Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2020 року. Вважає постанову такою, що прийнята з порушеннями чинного законодавства, не обгрунтованою, протиправною, незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. Відповідачем не зазначено, які саме вимоги ПДР були порушені ним та не надано доказів про вчинення адміністративних правопорушень; не було відібрано пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто від нього; не встановлено свідків правопорушення; не було зазначено, чи здійснювався відеозапис або фотофіксація правопорушення; до постанови не додано відеозапис чи фотофіксацію такого правопорушення тощо. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. Отже, суть правопорушення, зазначена в постанові серії ЕАК № 1858113 від 13.12.2019р., не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, а тому постанова підлягає скасуванню. Так, 13.12.2019 року близько 16 год. 30 хв. позивач прямував в Стрийському p-ні, в с. Добряни, по автодорозі «Київ-Чоп» автомобілем «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , де позаду рухався службовий автомобіль «Мітсубіші Аутлендер», який подав вимогу зупинитися. Позивач зупинився, із службового автомобіля вийшли двоє поліцейських осіб чоловічої статі. Поліцейські пояснили, що причиною зупинки є те, що я під час руху розмовляв по мобільному телефоні та вказали надати документи, на що відповів, що по телефону не розмовляв і телефон не перебуває поблизу, тим більше в руках і попросив поліцейським ознайомити мене із доказами, якими він керується, що він розмовляв по телефоні під час руху, а саме надати відеодоказ чи інший будь-який доказ, на що поліцейський почав поводитися неадекватно, розпочав зі ним конфлікт, де в подальшому один із них вказав, що: «Зустрінемося в суді!». Вони сіли у службовий автомобіль та поїхали. Ніхто із них не вказав на те, що буде виноситися постанова про «видумане» ними правопорушення, не ознайомили з його правами та обов`язками, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності, не надали відеодоказ чи будь-який інший доказ про вчинення ним правопорушення.

В судове засідання позивач не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, відзиву не надав.

Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та роз?яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання та поданої позивачем заяви про розгляд справи у його відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в справі доказів та згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії №ЕАК №1858113 від 13.12.2019 року, вбачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_2 (позивача по справі). Даною постановою встановлено, що 13.12.2020 року о 16 год. 26 хв. в с. Добряни Стрийського району Львівської області, на автодорозі «Київ-Чоп», ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2105» номерний знак НОМЕР_2 , користувався засобом зв?язку тримаючи його в руці та розмовляв по телефону та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР України водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера , Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожньогоруху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2 , є обґрунтованим, тому постанову якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП слід скасувати.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, ст. 251, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського УПП у Львівській області Рудько Надії Юріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову серії ЕАК №1858113 від 13.12.2019р., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. Т. Шрамко