Справа № 200/5817/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 р. Справа№200/5817/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання зарахувати стаж, нарахувати та сплачувати пенсію,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі - Відповідач) про зобов`язання зарахувати стаж, нарахувати та сплачувати пенсію.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 20 грудня 2019 року звернулася до Відповідача із заявою № про призначення пенсії за віком. На час звернення із заявою Позивач мала необхідний для призначення пенсії стаж роботи, однак після розгляду поданих документів було відмовлено в призначенні пенсії за віком, з причин не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.08.1986 року по 05.01.2001 року, з 08.06.2012 року по 17.08.2012 року, а також періоду навчання з 01.09.1985 року по 13.07.1988 року. Позивач вважає, що відмова у призначенні їй пенсії є неправомірною.

Просить суд:

- винести рішення, яким усунити перешкоди для зарахування трудового стажу, зобов`язав Краматорське УПФУ зарахувати її трудовий стаж на посадах: штукатура 3-го розряду в будівельном управлінні «Теплоенергобуд» в період з 1.08.1986 р. по 5.01.2001 р.; кухонного робітника у дітячому позаміському закладі оздоровлення та відпочинку «Іскорка» ПАТ «Донецькгормаш» у період з 8.06.2012 р. по 17.08.2012 р., а також навчання у ПТУ № 42 м. Краматорська у період з 1.09.1985 р. по 13.07.1988 р., з метою оформлення пільгової трудової пенсії,

- зобов`язати Краматорське УПФУ нарахувати і сплачувати їй пільгову трудову пенсію, починаючи з 20.12.2019 року, з урахуванням вказаного періода мого трудового стажу.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30.07.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, згідно якого трудова книжка позивача не може бути прийнята до розгляду, оскільки оформлена 01.8.1986 року на прізвище « ОСОБА_1 », однак згідно витягу з державного реєстру акті цивільного стану громадян прізвище позивача змінилось з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » з 16.08.1986 року. Також періоди роботи з 01.08.1986 року по 05.01.2001 року та навчання у Краматорському професійному училищі № 42 з 01.09.1985 року по 13.06.1988 року на денній формі навчання перетинаються, тому також не можуть бути зараховані до страхового стажу. Страховий стаж позивача складає 00 років 10 місяців 18 днів.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до копії диплому НОМЕР_1 , виданого 14 липня 1988 року, ОСОБА_1 01.09.1985 року вступила до середнього ПТУ № 42 м. Краматорська та 13.07.1988 року закінчила повний курс училища за професією «продавець непродовольчих товарів», рішенням екзаменаційної комісії від 13.07.1988 року ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація продавець дрібного роздрібу.

16 серпня 1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердженя дошлюбного прізвища № 5 від 29.10.2019 року.

Так, внаслідок укладення шлюбу, дівоче прізвище позивача « ОСОБА_1 » було змінено на прізвище « ОСОБА_1 ».

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 01.08.1986 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач - управління Пенсійного фонду України у м. Краматорсьук Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

20 грудня 2019 року Позивач звернулася до управління Пенсійного фонду у м. Краматорську України Донецької області з заявою № 12107 про призначення пенсії за віком.

Пенсійний орган рішенням № 286 від 27.12.2019 року відмовив в призначенні пенсії, не прийнявши до розгляду трудову книжку БТ НОМЕР_3 від 01.08.1986 року, з тих причин, що трудова книжка видана на прізвище « ОСОБА_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниця не могла бути прийнята на роботу з прізвищем « ОСОБА_1 », тому що в цей період вона мала прізвище « ОСОБА_1 ». Диплом НОМЕР_1 від 14.07.1988 року за період навчання з01 .09.1985 року по 1.06.1988 року видано на прізвище « ОСОБА_1 », але її прізвище змінилось з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » з 16.08.1986 року. Також періоди роботи в будівельному управлінні «Теплоенергобуд» тресту «Південзахіденергобуд» (01.08.1986 по 05.01.2001) м. Харків та навчання у Краматорському професійному училищі № 42 (01.09.985-13.06.1988) на денній формі навчання перетинаються. В страховий стаж зараховано період догляду за дитиною з 14.12.1985 року по 31.07.1986 року та період згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.06.2012 року по 31.08.2012 року. Страховий стаж позивача складає 00 років 10 місяців 18 днів.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про работу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутом про дисципліну; інші заохочення у відповідності з діючим законодавством; відомості про відкриття, на які видан дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені в зв`язку з цим винагороди.

Суд зазначає, що зазначені записи в трудовій книжці позивача містять всю необхідну інформацію про період роботи позивача та підстави внесення таких записів до трудової книжки, а також виконані без виправлень.

Відповідно до положень п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Щодо неприйняття відповідачем до розгляду трудової книжки позивача, то суд вважає за необхідне зазначити, що працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність ведення трудової книжки.

У зв`язку з наведеним орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував відповідний період до трудового стажу, посилаючись наведені ним обставини.

Якщо зіставити записи у трудовій книжці від 01.08.1986 року та записи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердженя дошлюбного прізвища, то з трудової книжки вбачається, що прізвище Позивача зазначено « ОСОБА_1 », в той час як позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » з 16.08.1986 року. Однак, якщо розглядати надані позивачем докази в сукупності, очевидним є те, що вказані в трудовій книжці записи стосуються роботи Позивача.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судом встановлено, що дівочим прізвищем позивача було « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 06 листопада 1969 року. Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » 16.08.1986 року підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердженя дошлюбного прізвища.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджений період навчання позивача з 01.09.1985 року по 13.07.1988 року у середньому ПТУ № 42 м. Краматорська, а також те, що диплом НОМЕР_1 від 14 липня 1988 року був отриманий на дівоче прізвище позивача « ОСОБА_1 », що відповідачем ніяким чином не спростовано.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Суд зазначає, що диплом містить відповідні реквізити, підписаний посадовою особою навчального закладу та містить печатку навчального закладу, тому обґрунтованого сумніву у суду не викликає.

Якщо такі сумніви були у відповідача, то він мав право скористатися положеннями ч.3 ст. 44 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перевірити їх достовірність.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем також протиправно не зараховано до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 14.07.1988 року.

Разом з тим, суд зважає на положення абзацу дев`ятого частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, та зауважує, що судом частково зараховано до страхового стажу роботи періоди роботи позивача, які перетинались з періодом навчання у середньому спеціальному навчальному закладі, а саме з 01.08.1986 року по 13.07.1988 року.

В контексті даної спірної ситуації, за умови підтвердження даним судовим рішенням періоду навчання позивача з 01.09.1985 року по 13.07.1988 року у середньому ПТУ № 42 м. Краматорська, останній підлягає до врахування в одинарному розмірі, без урахування періоду з 01.08.1986 року по 13.07.1988 року.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав Позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що для захисту порушених прав Позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача № 286 від 27.12.2019 року про відмову в призначенні Позивачу пенсії.

Позовні вимоги щодо зобов`язання управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області нарахувати та сплачувати пенсію з 20.12.2019 року також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії або про відмову у призначенні пенсії, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Відповідача повторно розглянути заяву Позивача про призначення пенсії від 20.12.2019 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, код в ) про зобов`язання зарахувати стаж, нарахувати та сплачувати пенсію - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 286 від 27.12.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 12107 від 20.12.2019 року про призначення пенсії за віком, із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання у середньому ПТУ № 42 м. Краматорська з 01.09.1985 року по 31.07.1986 року, перодів роботи з 01.08.1986 року по 05.01.2001 року на посаді штукатура в будівельному управлінні «Теплоенергобудтреста «Південзахіденергобуд», з 08.06.2012 року по 17.08.2012 року на посаді кухонного робітника дитячої позаміської установи оздоровленя та відпочинку «Іскорка» в ПАТ «Донецькміськмаш».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський