Справа № 580/3448/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року справа № 580/3448/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення пенсії позивачу із 4596 грн. 63 коп. до 2580 грн. 60 коп.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо самовільного, без згоди позивача, перерахування основного розміру пенсії відповідно ч. 2 ст. 27 Закону України №1058;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не перерахування позивачу доплати за кожний повний рік роботи понад 20 років у розмірі 1% заробітку із 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача поновити раніше встановлений розмір основної пенсії, обчисленої відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058 та відшкодувати позивачу недоплачену суму із 01.07.2019;

- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та доплату за кожний повний рік роботи понад 20 років в розмірі 1% заробітку, визначеного ч. 1 ст. 27 Закону України №1058 із 01.01.2018 та виплатити різницю між нарахованою сумою та фактично отриманою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р., провадження у даній справі закрито.

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020р., ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

28.02.2020р. дана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду, в зв`язку з чим ухвалою суду від 04.03.2020р. її прийнято до свого провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі №2340/3196/18 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку доплати за понаднормативний стаж роботи в розмірі 1% від заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2018; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням доплати за кожний повний рік стажу понад 20 років в розмірі 1% заробітку з 01.01.2018р. Відповідач листом повідомив позивача, що розмір пенсії, після перерахунку на виконання рішення суду, зменшився з 01.07.2019р. з 4596,63 грн. до 2580,60 грн. Позивач звертає увагу, що зазначене рішення Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області виконане неправильно, зменшення розміру пенсії виникло у результаті того, що відповідач без згоди позивача здійснив перерахунок основного розміру пенсії відповідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі Закон № 1058) в редакції чинній з 11.10.2017р., незважаючи на те, що пенсія призначена відповідно ч. 1 ст. 27 Закону №1058, згідно з нормами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796). Позивач вважає, що на виконання рішення суду відповідач повинен був провести перерахунок доплати за понаднормативний стаж роботи 18 років (38-20) в розмірі 1% заробітку, починаючи з 01.01.2018р. та вказав, що застосування ч. 2 ст. 27 Закону №1058 можливе виключно за бажання пенсіонера, при цьому позивач заяви про перерахунок пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону №1058 не подавав. Оскаржувані дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача суперечать Закону та ріш

18.03.2020р., від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не обгрунтовані та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог представником відповідача зазначено, що перерахунок було здійснено на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі №2340/3196/18. При цьому зазначено, що у відповідності до статті 56 Закону №796-XII, право на пенсію у повному розмірі із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи мають громадяни у разі призначення пенсії на умовах частини 2 ст. 27 Закону №1058, в зв`язку з чим відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі частини 2 ст. 27 Закону №1058 не самовільно, а на виконання рішення суду, у відповідності до вимог Закону, в зв`язку з чим позовні вимоги вважає необгрунтованими, в задоволенні яких просив відмовити.

25.03.2020р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому зазначив, зокрема, що твердження відповідача про те, що ч.2 статті 56 Закону №796-XII, зобов`язує органи Пенсійного фонду при її застосуванні визначати розмір пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1058 є безпідставним, оскільки відповідач не враховує постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2011 року у справі 2а-4417/11, якою врегульовані спірні правовідносини щодо застосування ч.2 ст.56 Закону №796-XII. Дана постанова є чинною, тобто норми Закону України №2148-VІІІ не є правозастосовуваними до спірних правовідносин у зв`язку з незворотністю дії нормативно-правових актів у часі. Крім того, повторно наголошено, що перерахунок пенсії відповідно частини 2 статті 27 Закону №1058 можливий лише за бажанням пенсіонера, оскільки бажання позивач не виявляв, зазначив про протиправність дій відповідача щодо проведеного перерахунку його пенсії.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №2340/3196/18, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахунку надбавки за понаднормативний стаж роботи в розмірі 1% від заробітку за кожний повний рік роботи понад 20 років, починаючи з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням доплати за кожний повний рік стажу понад 20 років в розмірі 1% заробітку з 01.01.2018.

19.07.2019р. Листом №65296/03-07 територіальний підрозділ Пенсійного фонду, на заяву позивача від 10.07.2019р., повідомив, що з 01.01.2018 року відповідно до Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. по справі №2340/3196/18 проведено перерахунок пенсії згідно з нормами ч.2 ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції чинній з 01.10.2017 року, а саме відповідно ч.2ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії з 01.01.2018 року становить 2395,80 грн. Розмір пенсії з 01.07.2019 року становить 2580,60 грн.

Вважаючи дії відповідача при перерахунку його пенсії, на виконання рішення суду протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. №796-XII (далі Закон №796-XII), Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017р. №2148-VIII (далі - Закон №2148-VIII), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону №796-XII, у редакції, чинній до 11.10.2017р., право на пенсію в повному розмірі мали громадяни віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше - не вище 85 відсотків заробітку.

Законом №2148 частину 2 статті 56 Закону №796 було доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з моменту набрання чинності Законом №2148 (11.10.2017р.) призначення пенсії із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків та 15 років для жінок, які віднесенні до категорій 1, 2, 3, 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, але не вище 75 процентів заробітку, здійснюється у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як свідчать фактичні обставини справи, позивач не погоджується зі зменшенням йому відповідачем розміру пенсії, яке було здійснене відповідачем на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №2340/3196/18, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням доплати за кожний повний рік стажу понад 20 років в розмірі 1% заробітку з 01.01.2018р., у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним (новим) позовом.

Оцінюючи правомірність здійсненних відповідачем дій на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №2340/3196/18, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок його пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України №1058, оскільки рішенням суду справі №2340/3196/18 не зобов`язувалось здійснити перерахунок основного розміру пенсії позивача за віком, натомість відповідач повинен був провести перерахунок доплати за понаднормовий стаж роботи 18 років в розмірі 1% заробітку, при цьому позивач не виявляв бажання щодо перерахунку пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України №1058.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 56 Закону №796 (із змінами, внесеними згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017р.) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, одним із обов`язкових критеріїв за яких громадяни набувають право на пенсію в повному розмірі із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж мають громадяни у разі призначення їм пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки, частиною 2 статті 56 Закону №796 (у редакції чинній станом на дату перерахунку) передбачено призначення пенсійної виплати із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи у разі призначення їм пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача щодо перерахування основного розміру пенсії позивача відповідно ч. 2 ст. 27 Закону України №1058, оскільки це є обов`язковою умовою для виконання рішення суду у справі №2340/3196/18.

Посилання позивача, в контексті протиправності дій відповідача при перерахунку пенсії відповідно частини 2 статті 27 Закону №1058, який можливий лише за бажанням пенсіонера, а такого бажання позивач не виявляв, суд вважає не обгрунтованим, оскільки вказаний перерахунок здійснено на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З приводу посилань позивача, що норми Закону України №2148-VІІІ не є правозастосовуваними до спірних правовідносин у зв`язку з незворотністю дії нормативно-правових актів у часі, суд зазначає наступне.

За змістом статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, зворотню дію в часі має Закон у випадку коли він пом`якшує або скасовує відповідальність фізичної особи. В решті випадків дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

Таким чином, суд доходить висновку, що частина 2 статті 56 Закону №796 (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017р.) належала застосуванню відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача. Підстав для застосування відповідачем редакції закону, що втратила чинність судом не вбачається.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч. 2 статті 2 КАСУ, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З урахуванням зазначеного, з огляду на те, що здійснивши спірний перерахунок пенсії позивача, відповідач діяв у межах та на підставі чинних положень частини 2 статті 56 Закону №796, які обов`язкові для застосування органами державної влади, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача, здійснено відповідачем у відповідності до резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №2340/3196/18, що набрало законної сили та у відповідності до положень Закону, чинних станом на дату здійснення спірного перерахунку.

З цього приводу суд також зазначає, що згідно положень ст.ст. 292, 293 КАС України, суд першої інстанції не вправі переглядати рішення суду, натомість таке право покладено КАС України на суд апеляційної інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність дій при здійсненні спірного перерахунку, в зв`язку з чим в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77,139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко