Справа № 573/1218/20
Суддя: Замченко А. О.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1218/20
Номер провадження 2-а/573/12/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Демещенка Сергія Леонідовича, ГУНП в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому вказує, що 30 червня 2020 року листом отримав постанову інспектора СРПП Сумського РВП Демещенка С.Л. від 23 червня 2020 року серії БАА №255845 про накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за керування транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки та без проходження обов`язкового технічного контролю. Зазначену постанову вважає незаконною, безпідставною, складеною з істотними порушеннями чинного законодавства та його права на захист. Так, 23 червня 2020 року о 14 годині 20 хвилин, коли він керував автомобілем ГАЗ-ПБ 3302 ГРЗ, і рухався з дотриманням всіх вимог ПДР України з смт. Краснопілля до м. Суми, його зупинив інспектор СРПП Демещенко С.Л. На вимогу останнього ним було надано для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Будь-яких вимог щодо підтвердження проходження обов`язкового технічного контролю інспектор не висловлював, дії щодо зчитування інформації із самоклейкої мітки радіочастотної ідентифікації не здійснював. Фактично інспектор невірно оцінив ситуацію, що склалася та безпідставно притягнув його до відповідальності. При цьому останній не дав можливості ознайомитися з матеріалами справи, надати пояснення та докази, а його клопотання про отримання правової допомоги було проігнороване. У постанові інспектор не зазначив будь-яких відомостей про спосіб перевірки відсутності проходження обов`язкового технічного контролю та доказів того, що він не використовував пасок безпеки.

Посилаючись на викладені обставини, просив визнати протиправною і скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА №255845 від 23 червня 2020 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити. Також просив стягнути на його користь судові витрати.

У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 КАС України, ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 13 липня 2020 року її було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 липня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення з позовом до суду, відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

28 і 30 липня 2020 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі просять відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаюсь на те, що інспектор діяв відповідно до чинного законодавства.

30 липня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просить задовольнити його позовні вимоги мотивуючи тим, що доводи, викладені у відзиві не спростовують обставин, зазначених у позовній заяві.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кравченко В.Б. не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 64).

Відповідачі - інспектор Демещенко С.Л., представник ГУНП в Сумській області в судове засідання також не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 30, 31). Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2020 року інспектором СРПП №4 Сумського РВП старшим лейтенантом поліції Демещенком С.Л. ухвалена постанова серії БАА №255845, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме: за те, що 23 червня 2020 року о 14 годині 10 хвилин у Сумському районі, на автодорозі «Суми-Краснопілля» ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ-ПБ 3302 ГРЗ, реєстр. номер НОМЕР_1 , не пристебнувшись ременем безпеки та не пройшовши обов`язкового технічного контролю, чим порушив п.п. в п. 2.3, п.п. б п. 31.3 ПДР України.

Згідно з п.п. в п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п.п. б п. 31.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Частина 5 вказаної статті КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 статті 36 КУпАП встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У той же час в оспорюваній постанові про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані лише за ч. 3 ст. 121 КУпАП, без кваліфікації за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом без використання паску безпеки.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 7, 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України).

У ст. 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

На підтвердження вини ОСОБА_1 інспектором Демещенком С.М. суду було надано відеозапис від 23 червня 2020 року. Проте, з оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Тобто всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

У правовій позицій Верховного Суду, викладеній в постанові від 24 січня 2019 року в справі №428/2769/17 зазначено, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки в оскаржуваній постанові від 23 червня 2020 року немає посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл від 23 червня 2020 року не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідачу відповідне клопотання. Але інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі №524/9827/16-а, від 26 травня 2020 року в справі №640/16220/16-а.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову серії БАА №255845 від 23 червня 2020 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Що стосується вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та судового збору в сумі 420 грн. 40 коп., то суд приходить наступних висновків.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позову ОСОБА_1 додав: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та витрат на правову допомогу, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, акт прийому-передачі наданих адвокатом послуг від 07 липня 2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги, виконаних адвокатом від 07 липня 2020 року, копію розрахункового документу від 07 липня 2020 року (а. с. 9, 15-18).

З наданих документів вбачається, що позивачу було надано консультацію, складено позовну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, відповідно до наданих доказів складає 420 грн. 40 коп. судового збору та 1500 грн. на правничу допомогу.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило, а тому з огляду на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №910/4881/18, суд не може самостійно зменшувати такий розмір.

З огляду на викладене, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 7, 9, 72, 73-74, 77, 139, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до інспектора сектору реагування патрульної поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Демещенка Сергія Леонідовича (40009, Сумська область, м. Суми, вул. С. Бандери, 11), Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, Сумська область, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА №255845, прийняту 23 червня 2020 року інспектором СРПП №4 Сумського районного відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Демещенком Сергієм Леонідовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1920 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя