Справа № 640/4377/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4377/19 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року у справі за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (надалі за текстом - Підприємство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 04.03.2019.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленя-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки №б/н від 11.02.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 04.03.2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, Офісом великих платників податків Державної податкової служби заявлене клопотання, в якому заявник просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено Офіс великих платників податків Державної податкової служби.

30 липня 2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Офісу великих платників податків ДПС (), яка є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС () як орган виконавчої влади.

Згідно наказу Офісу великих платників податків ДПС №9 від 29.08.2019 року «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС» розпочато виконання Офісом великих платників податків Державної податкової служби повноважень Офісу великих - платників податків Державної фіскальної служби.

Таким чином, починаючи з 29 серпня 2019 року Офіс великих платників податків ДПС у м. Києві почав діяльність, як орган виконавчої влади, та є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Офісу великих - платників податків Державної фіскальної служби на Офісом великих платників податків Державної податкової служби.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2019 року ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 29.01.2019 №177, направлень від 11.02.2019 №467, №468 було розпочато фактичну перевірку господарської діяльності підприємства з іноземними інвестиціями «Амік «Україна» за адресою: Київська область, Вишгородський район, СМТ Димер, Шевченка, буд. 108.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено акт від 11.02.2019 №б/н. про порушення товариством пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: порушено встановлений законодавством порядок обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання); на АЗС з магазином здійснюється торгівля паливо-мастильними матеріалами, алкогольними та тютюновими виробами та іншими товарами за готівковий та безготівковий рахунок. Перевіркою виявлено факт реалізації та зберігання товарів, які не обліковуються в установленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 2511,50 грн. згідно відомості, що зазначались, а саме: до перевірки не надано накладні, товаро-транспорті накладні роздруковані документи з відповідного програмного забезпечення та інші первинні документи які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації та зберігання.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, підприємство подало заперечення від 22.02.2019 року №463 із повторним додаванням документів.

Листом від 28.02.2019 року №7308/10/10-36-14-06-22 Головне управління ДФС у Київській області залишило без розгляду заперечення від 22.02.2019 року №463 з підстав порушення встановлених термінів подання до контролюючого органу.

На підставі акта перевірки від 12.02.2019 №0225/1036/30603572, пункту 54.3 статті 54 ПК України, статті 20 Закону №265/95-ВР Офісом великих платників податків ДФС прийняло податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2019 року № про застосування до підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 5023 грн.

Назване податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

За приписами статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказана норма передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Матеріли справи свідчать, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали матеріали Акта фактичної перевірки від 11.02.2019 року № б/н, № бланку 000487, яким виявлено факти реалізації та зберігання товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 2511,50 грн.

Однак, зазначений акт перевірки, як документ, що фіксує наявність податкового правопорушення, взагалі не містить розшифровки яких саме товарів виявлена нестача, яких надлишок, та на яку суму кожного товару.

Тобто, складений за результатами перевірки Акт, який є основним документом фіксації порушення, фактично містить лише одну цифру - 2 511,50 грн, без будь-який пояснень, яким чином відповідачем зроблено висновок про порушення Підприємством податкового законодавства.

При цьому, п. 85.2. ст. 85 ПК України передбачено обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Зазначений вище у п. 85.2. ПК України обов`язок кореспондується із п. 85.4. ст. 85 ПК України, згідно якого при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Крім того, згідно із п. 85.6. ст. 85 ПУ України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Однак, з акту перевірки не вбачається буд-якого запису щодо відмови у наданні витребуваних ДФС документів, як і не складено іншого акту щодо таких обставин.

Зазначені обставини дають підстави суду вважати, що Підприємством було надано всі витребувані ДФС документи, в тому числі ТТН на товари, що знаходилися в реалізації у місці торгівлі.

Водночас, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону № 265/95-ВР, може бути застосована до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відтак, контролюючий орган факт продажу позивачем не облікованих в порядку, встановленому законодавством, товарів на суму 2511,50 грн. не довів, що свідчить про безпідставність застосування фінансової санкції.

Відтак, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко