Справа № 374/192/20
Суддя: Козіна С. М.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ГОловуючий суддя
в суді І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 374/192/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., перевіривши адімністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанов про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу. У позовні заяві позивач просив зупинити дію та скасувати постанови, складені державним виконавцем відділу примусового виконання рішеньУправління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ), державний виконавець Сютко Я.І.:

- про накладення штрафу від 15 червня 2020 року № 57774461,

- про стягнення виконавчого збору від 10 червня 2020 року № 57774461,

- про розмір мімімальних витрат виконавчого провадження від 10 червня 2020 року №№ 57774461.

Перевіривши позовну заяву, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із ч. 5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Як вбачається з позовної заяви, предметом оскарження є постанови, складені державним виконавцем відділу примусового виконання рішеньУправління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сютко Я.І.: про накладення штрафу від 15 червня 2020 року № 57774461, про стягнення виконавчого збору від 10 червня 2020 року № 57774461, про розмір мімімальних витрат виконавчого провадження від 10 червня 2020 року №№ 57774461.

Оскаржувані постанова винесені на підставі ст. 27, 42, 75 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 27 "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КАС України кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є окремими виконавчими документами, примусове виконання яких не пов`язане із виконанням виконавчого листа, виданого Ржищівським міським судом Київської області у справі № 2-а-772/11.

Також частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Отже, серед вичерпного переліку справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам відсутня категорія справ за позовом фізичної особи до суб`єкта владних повноважень (Пенсійного фонду) щодо оскарження його рішень, дій та бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З огляду на вищесказане, положення частини 5 статті 287 КАС України можливо застосовувати лише з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України.

Позивачем оскаржено постанови державного виконавця про накладення штрафу, стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження, складені на підставі ст. 27, 42, 75 Закону України "Про виконавче провадження", які є окремими виконавчими документами. При цьому накладення штрафу, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з боржника під час примусового виконання судового рішення не є наслідком притягнення до адміністративної відповідальності, а є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

Отже, адміністративні справи про скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження не підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним.

Відповідно до вимог ст.318 КАС України прийняте судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Таким чином, вищевказана адміністративна справа з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження не підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним в порядку ст. 287 КАС України.

Така ж правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року, справа № 733/889/17, провадження № 61-43493св18.

За таких обставин розгляд вказаної справи Ржищівським міським судом Київської області буде таким, що прямо порушуватиме положення ст. 20 КАС України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що дана обставина не є підставою для повернення позову позивачу, передбаченою ст. 169 КАС України, і не є підставою для відмови у відкритті провадження, передбаченою ст. 170 КАС України, оскільки позов є адміністративним і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то застосовуючи аналогію процесуального закону, і виходячи з положень ст. 29 КАС України, суд передає позовну заяву з додатками до окружного суду з дотриманням правил про предметну та територіальну юрисдикцію, тобто до Київського окружного адміністративного суду, якому дана справа предметно та територіально підсудна.

Згідно з ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленомустаттею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).

Керуючись ст. 20, 21, 29, 171, 248, 256, 287, 294, 295 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанов про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження - передати до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в порядку п. 6 ч. 1 ст. 294 КАС України може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строки застосовувати з урахуванням ч.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя