Справа № 160/5430/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року Справа № 160/5430/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, про порушення строків реєстрації податкових накладних, є безпідставними, оскільки вказані накладні виписані підприємством помилково, що в подальшому відображено у відповідному коригуванні, тому дані накладні, які не мали під собою жодної господарської операції не повинні були реєструватись, що в свою чергу виключає можливість порушення строків реєстрації податкових накладних.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО", розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
30.06.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з аргументами наведеними у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що за результатами проведеної податкової перевірки виявлено факти реєстрації податкових накладних з порушеним строком реєстрації, що слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій. Відповідач зазначає, що чинне законодавство передбачає застосування штрафу за порушення строків реєстраціях податкових накладних, дана норма не містить будь-яких реабілітуючих підстав, як то помилкова реєстрації податкової накладної тощо.
08 липня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві.
Від відповідача на адресу суду 28 липня 2020 року шляхом електронного зв`язку та 29 липня 2020 року шляхом поштового на адресу суду надійшли пояснення.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" зареєстроване 10.08.1998 році. Дані про основний вид економічної діяльності 47.42 роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 лютого 2020 року, на підставі пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 та ст. 76 Податкового кодексу України, Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДПС було здійснено камеральну перевірку з питання несвоєчасної реєстрації ТОВ «АЛЛО» податкових накладних № 103124 від 31.01.2017, № 202940 від 28.02.2017, № 303940 від 31.03.2017, № 403159 від 30.04.2017.
- №202940 від 28.02.2017, на суму 27 619,66 грн., фактична дата реєстрації в ЄРПН:17.03.2017, граничний термін реєстрації ПН:15.03.2017, кількість днів прострочення реєстрації: 3;
- №303940 від 31.03.2017 на суму 36 523,72 грн., фактична дата реєстрації в ЄРПН: 18.04.201, гранична дата реєстрації ПН: 15.04.2017, кількість днів прострочення реєстрації:3;
- №403159 від 30.04.2017 на суму 34 210,87 грн., фактична дата реєстрації в ЄРПН:16.05.2017, гранична дата реєстрації ПН: 15.05.2017, кількість днів прострочення реєстрації: 1.
Не погодившись з позицією контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до норм пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
Згідно з приписами підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, серед іншого, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Таким чином, аналіз змісту вищенаведених норм дає підстави для висновку, що штрафні (фінансові) санкції, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов`язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну у зв`язку з настанням однієї з подій: постачання товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з січня по грудень 2017 року, ТОВ «АЛЛО» помилково здійснило виписку податкових накладних та розрахунків коригувань до них, з номенклатурою «послуги», які несвоєчасно зареєстровані в ЄРПН, у зв`язку з тим, що на протязі 2017 року проводилися технічні роботи по налаштуванню облікових регістрів для переходу на облік за МСФЗ. Так, у процесі тестування в програмному забезпеченні 1C бухгалтерією помилково сформувалися та передавалися на реєстрацію в ЄРПН вищевказані податкові накладні та розрахунки коригувань до них, по яких НС відбувалося надання послуг та які не формували проводки за рахунками бухгалтерського обліку.
По завершенню налаштування облікових регістрів у листопаді 2018 року, на підставі звірки даних бухгалтерського обліку за рахунком 6412, декларацій з ПДВ, було виявлено вищевказану помилку та в подальшому здійснено коригування (фактичне обнуління) шляхом виписки розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до таких податкових накладних та розрахунків коригувань (з повним обнулінням).
До податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.
Таким чином, у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній та/або розрахунку коригування. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій (другій) податковій накладній та/або розрахунку коригування, не підлягають відображенню в декларації.
Щодо посилання відповідача на практику Третього апеляційного адміністративного суду, то суд звертає увагу на ч. 5 ст. 242 КАС України, в якій визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, оскільки у позивача був відсутній обов`язок скласти та зареєструвати податкові накладні № 103124 від 31.01.2017, № 202940 від 28.02.2017, № 303940 від 31.03.2017, № 403159 від 30.04.2017, помилкове виписування останніх не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано року 30.07.20 року.

Суддя О.М. Неклеса