Справа № 200/4371/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 р. Справа№200/4371/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22)

про визнання протиправним та скасування рішення від 29 грудня 2019 року № 884, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 29 грудня 2019 року № 884 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23 грудня 2019 року та зарахувати до стажу періоди роботи ОСОБА_2 з 11 квітня 1977 року по 6 лютого 1978 року в Кременчуцькому ремонтно-будівельному управлінні, з 14 березня 1978 року по 14 грудня 1984 року на Дзержинській старшій виконробській дільниці, з 19 грудня 1984 року по 14 січня 1990 року та з 16 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року в Житлово-експлуатаційній конторі Дзержинського горвиконкому та до стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 19 жовтня 2006 року по 6 серпня 2007 року на шахті «Північна».

Ухвалою від 22 червня 2020 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/4371/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером по інвалідності. Після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 29 грудня 2019 року № 884 позивачу було відмовлено у призначені пенсії, оскільки трудова книжка НОМЕР_2 видана 21 квітня 1977 року ОСОБА_2 , заповнена з порушенням, а саме на титульному аркуші відсутній підпис відповідальної особи та печатка підприємства, що заповнювала трудову книжку. Таким чином, відповідно до трудової книжки, не зараховано до стажу роботи періоди роботи ОСОБА_2 з 11 квітня 1977 року по 6 лютого 1978 року в Кременчуцькому ремонтно-будівельному управлінні, з 14 березня 1978 року по 14 грудня 1984 року на Дзержинській старшій виконробській дільниці, з 19 грудня 1984 року по 14 січня 1990 року та з 16 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року в Житлово-експлуатаційній конторі Дзержинського горвиконкому та при розрахунку пенсії по втраті годувальника не враховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 19 жовтня 2006 року по 6 серпня 2007 року на шахті «Північна».

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з аналогічних підстав, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькі області 11 липня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач є пенсіонером по інвалідності, 3 група загальне захворювання, про що свідчить довідка МСЄК від 3 жовтня 2011 року № 064613 та пенсійне посвідчення від 1 березня 2013 року № 083937.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1977 року з ОСОБА_2 , 1958 року народження. Зазначений факт також підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонер за віком згідно посвідчення № НОМЕР_5 виданого 22 квітня 2009 року Пенсійним фондом України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 9 грудня 2019 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 9 грудня 2019 року складено відповідний запис № 161.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 23 грудня 2019 року позивач звернулась до управління із заявою № 3194 про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надані наступні документи:

копія паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькі області, 11 липня 2001 року;

трудова книжка від 21 квітня 1977 року на ОСОБА_2 ;

копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_6 ;

копія довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 1 липня 2000 року (№12 від 16 січня 2008 року);

копія довідки про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родині стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (№02-33/2533 віж 17 грудня 2019 року);

довідка, що визначає право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (16 січня 2008 року №5, від 28 жовтня 2003 року);

копія диплома (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_7 від 28 лютого 1977 року;

копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 26 березня 1977 року;

Розглянувши заяву позивача та подані документи, відповідачем 29 грудня 2019 року прийнято рішення про відмову в перерахунку на пенсію у разі втраті годувальника № 884. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника відповідач не взяв до уваги трудову книжку видану 21 квітня 1977 року НОМЕР_2 ОСОБА_2 , у зв`язку з порушенням п.2.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників) затвердженої 29 липня 1977 року №58 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110) а саме, на титульному аркуші відсутній підпис відповідальної особи та печатка підприємства, що заповнювала трудову книжку. Таким чином, відповідно до трудової книжки, не зараховано до стажу роботи періоди роботи ОСОБА_2 з 11 квітня 1977 року по 6 лютого 1978 року в Кременчуцькому ремонтно-будівельному управлінні, з 14 березня 1978 року по 14 грудня 1984 року на Дзержинській старшій виконробській дільниці, з 19 грудня 1984 року по 14 січня 1990 року та з 16 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року в Житлово-експлуатаційній конторі Дзержинського горвиконкому та при розрахунку пенсії по втраті годувальника не враховано до пільгового стажу період роботи з 19 жовтня 2006 року по 6 серпня 2007 року на шахті «Північна» згідно п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній,затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, пункту 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18 листопада 2015 року №383. Також відповідачем зазначено, що згідно ст.. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» №1058 від 9 липня 2003 року проводити призначення пенсії по втраті годувальника - недоцільно, так як пенсія по втраті годувальника, згідно поданої заяви, є нижчою - 1692 грн. 22 коп. (розмір пенсії до виплати 2000грн.) ніж пенсія за віком, яка призначена і виплачується 1834 грн. 89 коп. (розмір пенсії до виплати 2000 грн.).

Крім того, судом встановлено, що чоловік позивача, ОСОБА_2 , при житті вже був пенсіонером за віком, про що свідчить наявне в матеріалах справи пенсійне посвідчення від 22 квітня 2009 року № НОМЕР_8.

Крім того, з трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що останній 11 квітня 1977 року відповідно до наказу від 8 квітня 1977 року був прийнятий слюсарем-сантехніком до Кременчутського ремонтно-будівельного управління та 6 лютого 1978 року був звільнений відповідно до наказу від 6 лютого 1978 року № 20. 14 березня 1978 року відповідно до наказу від 14 березня 1978 року ОСОБА_2 було прийнято слюсарем-сантехніком до Дзержинській старшій виконробській дільниці. 14 грудня 1984 року відповідно до наказу від 14 грудня 1984 року № 145 ОСОБА_2 було звільнено. 19 грудня 1984 року ОСОБА_2 було прийнято до ЖЕК Дзержинського горвиконкому відповідно до наказу від 19 грудня 1984 року та 31 грудня 1994 року його було звільнено. 6 січня 1995 року по 29 липня 2012 року ОСОБА_2 працював на Шахті «Північна» (записи № 11-14 трудової книжки).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені положеннями статті 36 Закону № 1058-IV. Так, зазначеними нормами визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії за віком, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Непрацездатними членами сім`ї, згідно норм частини 2 даної статті Закону, вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника (пункт 1.2 Порядку № 22-1).

До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, згідно вимог пункту 2.3 Порядку № 22-1, подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання пенсійним органом наданих повноважень, зокрема, згідно пункту 3.3 Порядку 22-1 (надання допомоги особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії), пункту 4.2 - щодо перевірки поданих документів (вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі).

Крім того, суд зазначає, що Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового (пільгового) стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд зазначає, що трудова книжка померлого чоловіка позивача містить записи щодо роботи чоловіка у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Відсутність підпису та печатки на титульному аркуші трудової книжки ОСОБА_2 є несуттєвими, щоб взагалі не прийняти їх для врахування при призначенні пенсії позивачу. Крім того, суд взагалі не вбачає відсутності зазначених відповідачем недоліків трудової книжки. На титульному аркуші трудової книжки чітко вбачається підпис інспектора відділу кадрів, тобто відповідальної особи за її ведення. Крім того, позивачем до суду були надані довідки про підтвердження роботи чоловіка на підприємствах від 13 лютого 2020 року № 4, № 5, від 20 січня 2020 року № 09-07-08/88, особова карточка № 66. Суд також зазначає, що як вже було встановлено судом вище, ОСОБА_2 з 22 квітня 2009 року був пенсіонером за віком, тобто пенсійним органом при призначенні йому пенсії трудову книжку чоловіка було прийнято без усіляких заперечень.

Щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_2 у період з 19 жовтня 2006 року по 6 серпня 2007 року на Шахті «Північна», оскільки посада не відповідає переліку атестованих робочих місць, суд зазначає наступне.

Судом згідно довідки ДП «Торецьквугілля» встановлено, що на підставі наказів від 30 серпня 1994 року № 300, від 13 травня 1999 року № 219, від 13 травня 2004 року № 116А, від 13 травня 2009 року № 177, від 13 травня 2014 року № 212 була проведена атестація професії «електрослюсар підземний».

Також, судом встановлено, що професія «електрослюсар підземний» включена до Списку № 1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Згідно з абзацом 10 частині третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціально політики України від 18 листопада 2005 року N 383 (надалі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктами 4.2. та 4.3. зазначеного Порядку визначено, що результати атестації застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За змістом цієї норми вбачається, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 вересня 1992 року № 442, результати атестацiї використовуються при встановленнi пенсiй за вiком на пiльгових умовах, пiльг i компенсацiй за рахунок пiдприємств та органiзацiй, обгрунтуваннi пропозицiй про внесення змiн i доповнень до спискiв № 1 i 2 виробництв, робiт, професiй, посад i показникiв, що дають право на пiльгове пенсiйне забезпечення, а також для розробки заходiв щодо полiпшення умов працi та оздоровлення працюючих.

Крім того, Міністерство праці та соціальної політики України у листі від 16.12.1999 року № 01-3/2586-02-6 «Про порядок обчислення стажу роботи для призначення пільгових пенсій за результатами атестації робочих місць» роз`яснило, що у разі підтвердження права за результатами атестації впродовж 5 років після ведення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за професіями і посадами, передбаченими Списками № 1 і № 2, тобто період до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації і подальший період роботи впродовж 5 років після вперше проведеної атестації.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відмова пенсійного органу в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з цих відстав є необґрунтованою.

Правова позиція щодо можливості включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством роботодавцем викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі 21-307а14, від 26 жовтня 2016 року у справі № 174/603/15-а та Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі К/9901/20098/18 (352/547/16-а).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, рішення відповідача є необґрунтованим, прийнятим із порушенням встановленого порядку та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 22 червня 2020 року суд відстрочив позивачу сплату судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. до прийняття рішення по справі.

Нормами частини 2 статті 133 КАС України встановлено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) про визнання протиправним та скасування рішення від 29 грудня 2019 року № 884, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) від 29 грудня 2019 року № 884 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії по втраті годувальника.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 23 грудня 2019 року про признаення пенсії по втраті годувальника, зарахувавши до стажу періоди роботи ОСОБА_2 з 11 квітня 1977 року по 6 лютого 1978 року в Кременчуцькому ремонтно-будівельному управлінні, з 14 березня 1978 року по 14 грудня 1984 року на Дзержинській старшій виконробській дільниці, з 19 грудня 1984 року по 14 січня 1990 року та з 16 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року в Житлово-експлуатаційній конторі Дзержинського горвиконкому та до стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 19 жовтня 2006 року по 6 серпня 2007 року на шахті «Північна», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп. на користь спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 31 липня 2020 року. Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар