Справа № 640/8257/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Київ № 640/8257/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 23.05.2019):

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.03.2019 № про застосування штрафу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних у розмірі 31 432,05 грн.;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» суму коштів у розмірі 31 432,05 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві, що сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» на виконання податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.03.2019 №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що зазначене у п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України виключення, у разі якого не застосовується штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, має неоднозначне тлумачення, а саме: не зрозуміло чи повинні такі податкові накладні одночасно відповідати двом умовам - не надаватись покупцю та/ або складатись за операціями з постачання товарів/ послуг, які звільнені від оподаткування, які оподатковуються за нульовою ставкою. Так, за твердженням представника позивача, застосування союзу «та» при тлумаченні п. 120-1.1 та п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України є безпідставним. З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що спірні податкові накладні, які зареєстровані з порушенням граничного строку, містять у графі «Не підлягають надання отримувачу (покупцю) з причини» примітку « 02 - Складена на постачання неплатнику податку», ТОВ «Джейкобс» у межах спірних правовідносин звільняється від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації спірних податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки під час проведеної камеральної перевірки встановлено порушення граничних строків реєстрації відповідних податкових накладних.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Джейкобс» за 2018 рік, за результатами чого складено акт від 14.02.2019 №1687/26-15-12-06/41531537, в якому вказано про порушення ТОВ «Джейкобс» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування за 2018 рік в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, згідно із наведеним переліком, а саме: від 31.10.2018 №9, від 30.11.2018 №75, від 23.11.2018 №62, від 27.09.2018 №1, від 15.03.2018 №37, від 15.03.2018 №36, від 03.03.2018 №13, від 05.03.2018 №17, від 12.03.2018 №30, від 07.03.2018 №21, від 12.03.2018 №31, від 10.03.2018 №26, від 13.03.2018 №32, від 02.03.2018 №10, від 08.03.2018 №23, від 01.03.2018 №9, від 07.03.2018 №20, від 02.03.2018 №11, від 03.03.2018 №12, від 13.03.2018 №33, від 14.03.2018 №34, від 08.03.2018 №22, від 09.03.2018 №25, від 06.03.2018 №18, від 06.03.2018 №19, від 04.03.2018 №15, від 05.03.2018 №16, від 11.03.2018 №29, від 11.03.2018 №28, від 09.03.2018 №24, від 14.03.2018 №35, від 04.03.2018 №14, від 10.03.2018 №27, від 03.08.2018 №4, від 31.08.2018 №10, від 12.09.2018 №4, від 14.09.2018 №13.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.03.2019 №, яким, з огляду на порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 201, п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, за затримку на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 226 734,06 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 22 673,42 грн.; за затримку від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 7 337,09 грн. застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 1 467,42 грн.; за затримку від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 2 081,81 грн. застосовано штраф в розмірі 30% у сумі 624,54 грн.; за затримку від 61 до 365 календарних днів на суму ПДВ 16 666,67 грн. застосовано штраф в розмірі 40% у сумі 6 666,67 грн.; за затримку від 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 0,00 грн. застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 0,00 грн. Загальна сума штрафу становить 31 432,05 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У силу пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, крім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що спростовує твердження представника позивача про те, що перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних не може бути проведена у рамках камеральної перевірки, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Щодо змісту виявленого порушення слід зазначити наступне.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами п. 120.1-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Системний аналіз ст. 201, п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №816/1488/17.

Разом з тим, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій податкових накладних від 30.11.2018 №75, від 23.11.2018 №62, від 15.03.2018 №37, від 15.03.2018 №36, від 03.03.2018 №13, від 05.03.2018 №17, від 12.03.2018 №30, від 07.03.2018 №21, від 12.03.2018 №31, від 10.03.2018 №26, від 13.03.2018 №32, від 02.03.2018 №10, від 08.03.2018 №23, від 01.03.2018 №9, від 07.03.2018 №20, від 02.03.2018 №11, від 03.03.2018 №12, від 13.03.2018 №33, від 14.03.2018 №34, від 08.03.2018 №22, від 09.03.2018 №25, від 06.03.2018 №18, від 06.03.2018 №19, від 04.03.2018 №15, від 05.03.2018 №16, від 11.03.2018 №29, від 11.03.2018 №28, від 09.03.2018 №24, від 14.03.2018 №35, від 04.03.2018 №14, останні дійсно у графі «Отримувач (покупець)» мітять зазначення «Неплатник». У той же час, вказані податкові накладні у графі ІІ розділу А містять зазначення загальної суми податку на додану вартість, а у графі ІІІ розділу А - загальну суму податку на додану вартість за основною ставкою у грошовому виразі. Крім того, суд звертає увагу, що копії податкових накладних від 31.10.2018 №9, від 27.09.2018 №1, від 10.03.2018 №27, від 03.08.2018 №4, від 31.08.2018 №10, від 12.09.2018 №4, від 14.09.2018 №13 позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано, а також не зазначено про причини неможливості їхнього надання до суду.

Таким чином, з урахуванням визнання представником позивача порушення граничних строків реєстрації спірних накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також невідповідність останніх критеріям, за наявності яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, які вказано вище, суд дійшов до висновку про правомірність застосування до ТОВ «Джейкобс» штрафних санкцій, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 11.03.2019 №.

При цьому, позовна вимога про стягнення на користь ТОВ «Джейкобс» суми коштів у розмірі 31 432,05 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві, що сплачена ТОВ «Джейкобс» на виконання податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.03.2019 №, як похідна позовна вимога від розглянутої вище, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, окремому задоволенню не підлягає.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейкобс» (, адреса: 03057, м. Київ, просп. Перемоги, 45) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок