Справа № 380/4012/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4012/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові адміністративну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (далі КЕВ м.Львова, позивач) 26.05.2020 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (далі Шевченківський ВДВС, відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про накладення штрафу від 06.05.2020 у виконавчому провадженні №61585255.
Позивач вважає постанову державного виконавця від 06.05.2020 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №1.380.2019.003961 без поважних причин протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що листами від 26.03.2020 та 13.04.2020 повідомив державного виконавця про вжиті заходи щодо виконання рішення суду у справі №1.380.2019.003961 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2020. Стверджує, що вжив всіх можливих заходів для отримання фінансування на погашення заборгованості перед ОСОБА_1 , оскільки нарахував вказані в рішенні суду суми, а також скерував заявки та відповідні розрахунки до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про виділення коштів для виплати нарахованих сум; рішення суду не виконане з об`єктивних причин через відсутність фінансування від Департаменту фінансів МО України. Позивач вважає, що державний виконавець безпідставно виніс оскаржувану постанову.
Відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву від 02.07.2020 (а.с. 38-40), просить суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що 31.03.2020 від позивача отримав повідомлення, відповідно до якого КЕВ м.Львова повідомляв про скерування до Департаменту фінансів МО України відповідних заявок та розрахунків. Державний виконавець стверджує, що позивач не надав належних доказів проведення нарахування коштів ОСОБА_1 та вважає, що правомірно прийняв постанову про накладення штрафу від 06.05.2020 ВП №61585255. Державний виконавець повідомив, що того ж дня, 06.05.2020, скерував Департаменту фінансів Міністерства оборони України вимогу про підтвердження факту надходження листів від КЕВ м.Львова щодо виділення коштів для виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та середнього грошового забезпечення за час несвоєчасного розрахунку, просив повідомити про виділення департаментом фінансування та про причини невиконання рішення суду. Також 06.05.2020 державний виконавець скерував вимогу в Управління казначейської служби України в Залізничному районі про надання інформації чи надходив лист КЕВ м.Львова про включення до Реєстру виплат грошових коштів на користь ОСОБА_1 та чи відбулось фінансування Департаментом фінансів Міністерства оборони України. Вказує, що на його вимоги 15.05.2020 отримав відповідь від Управління казначейської служби України в Залізничному районі, про те, що в Казначейську службу у Залізничному районі не надходили листи про включення до Реєстру виплат грошових коштів на користь ОСОБА_1 згідно рішення суду; 25.05.2020 отримав відповідь від Департаменту фінансів МОУ, в якій зазначалось, що повне виконання рішення суду від 25.11.2019 у справі №1.380.2019.003961 залежить тільки від керівництва КЕВ м.Львова. За наведених обставин державний виконавець вважає, що КЕВ м.Львова умисно не виконує рішення суду.
На вимогу суду відповідач надав належні копії матеріалів виконавчого провадження №61585255 (а.с. 46-84, 92-117).
Представники сторін в судове засідання 22.07.2020 не прибули; вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. 22.07.2020 на електронну адресу суду представник позивача скерував заяву від 21.07.2020 про підтримання позовних вимог, повідомив, що надав суду усі наявні в нього докази, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. З огляду на те, що позиції сторін викладені в адресованих суду заявах по суті спору, учасники справи до суду не прибули, суд ухвалив завершити розгляд справи без участі представників сторін та постановити рішення суду в порядку письмового провадження 31.07.2020.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи заяви по суті спору та письмові докази, врахував пояснення представників сторін, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
Львівський окружний адміністративний суд 25.11.2019 прийняв рішення №1.380.2019.003961 та зобов`язав Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату індексації грошового забезпечення із розрахунку 562,44 грн. в день за період із 01.08.2018 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (а.с. 120-124). Це рішення набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 (а.с. 125-128), а 25.02.2020 на його примусове виконання видано виконавчий лист (а.с. 50-51).
З метою виконання цього рішення суду 17.02.2020 КЕВ м.Львова скерував Департаменту фінансів МО України лист №105 із додатковою заявкою-розрахунком про виділення фінансування (а.с. 63), до котрого додав копії судових рішень, а також розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 01.03.2018, розрахунок середнього грошового забезпечення із розрахунку 562,44 грн. в день за період з 01.08.2018 по день виплати заборгованості індексації грошового забезпечення.
19.03.2020 державний виконавець Шевченківського ВДВС на підставі заяви стягувача від 17.02.2020 (а.с.46) про примусове виконання цього виконавчого листа прийняв постанову №61585255 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 54). В пункті 2 цієї постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
КЕВ м. Львова звернувся з листом №1238 від 03.04.2020 до Командувача Сил Логістики Збройних Сил України, в якому повідомляв про ситуації стосовно виконання рішення суду №1.380.2019.003961 від 25.11.2019 та відсутність коштів на виплату заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 69).
Листами №1132 від 26.03.2020 та №1451 від 13.04.2020 КЕВ м.Львова повідомив державного виконавця, що з метою повного та своєчасного виконання рішення суду у справі №1.380.2019.003961 боржник провів необхідні нарахування та 17.02.2020 скерував (18.03.2020 повторно) Департаменту фінансів МО України відповідну заявку та розрахунки. В листі боржник зазначив, що вживає усіх можливих заходів для отримання необхідного фінансування для виплати присуджених ОСОБА_1 грошових коштів (а.с. 5, 8).
06.05.2020 державний виконавець прийняв постанову ВП №61585255, на підставі статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» за умисне невиконання рішення суду без поважних причин постановив накласти на боржника (КЕВ м. Львова) штраф в розмірі 5100 грн. (а.с. 68). В пункті 2 цієї постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (у строк до 20.05.2020) та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
Того ж дня, 06.05.2020, державний виконавець скерував:
- чи надходив лист КЕВ м.Львова про включення до Реєстру виплат грошових коштів ОСОБА_1 (а саме індексації грошового забезпечення та середнього грошового забезпечення за період несвоєчасного розрахунку при звільненні);
- повідомити причини невиконання рішення суду.
У відповідь на вимогу 15.05.2020 державний виконавець отримав лист УДКС України у Залізничному районі м. Львова №02-58/473 від 13.05.2020, зі змісту якого від КЕВ м.Львова не надходило листа про включення до Реєстру виплат грошових коштів на користь ОСОБА_1 , а відповідно до виписок з рахунку КЕВ м. Львова за період з 25.02.2020 по 08.05.2020 Департаментом фінансів МО України здійснювалось фінансування за КПКВ 2101020, КЕКВ 2112 на суму 8432542,00 грн. (а.с. 79).
25.05.2020 державний виконавець отримав лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3922 від 18.05.2020. У листі Департамент підтвердив надходження заявки від КЕВ м. Львова для виплати грошових коштів на користь ОСОБА_1 . Повідомив, що щомісячно виділяє боржнику понад два мільйона гривень за кодом економічної класифікації 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців», яких цілком достатньо для виконання рішення суду. В листі Департамент зазначив, що фактичне та повне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №1.380.2019.003961 залежить від керівника КЕВ м. Львова (а.с. 80).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та міркуваннями щодо їх застосування:
умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ).
Частиною шостою цієї статті визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Статтею 63 Закону № 1404-VІІІ визначено:
- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша);
- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга);
- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).
Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
При вирішенні спору суд керується такими міркуваннями:
Виходячи із зазначених вище норм Закону №1404-VІІІ підставою для накладення на боржника штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником у виконавчому провадженні без поважних причин рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії.
Здійснюючи судовий контроль за процесом виконання судового рішення та дотриманням прав учасників виконавчого провадження (в тому числі боржника), суд повинен перевірити рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, серед яких виділяє законність, обґрунтованість, пропорційність, розсудливість та своєчасність.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду №1.380.2019.003961 від 25.11.2019 КЕВ м. Львова зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 певні види платежів (індексацію грошового забезпечення та середній заробіток за час несвоєчасного розрахунку при звільненні).

На виконання цього рішення суду КЕВ м. Львова 17.02.2020, до відкриття виконавчого провадження (19.03.2020), провів нарахування індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 01.03.2018 та розрахував суму середнього грошового забезпечення із розрахунку 562,44 грн. в день за період з 01.08.2018 по день виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, а далі скерував Департаменту фінансів МО України додаткову заявку-розрахунок про виділення фінансування, до котрої додав копії рішень судів та відповідні розрахунки.

Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржник повідомив державного виконавця про вчинені з метою виконання рішення суду дії листом від 26.03.2020, а також поінформував про повторне скерування 18.03.2020 заявки листом від 13.04.2020.

Отже, боржник усвідомлював необхідність виконання рішення суду №1.380.2019.003961 у встановлений державним виконавцем строк, у належний спосіб повідомив державного виконавця про часткове виконання рішення суду, а також про причини, що зумовлюють відкладення повного виконання рішення з причин, які боржник вважає поважними (необхідність виділення фінансування Департаментом фінансів).

Державний виконавець, отримавши ці повідомлення та докази часткового виконання КЕВ м.Львова рішення суду у справі 1.380.2019.003961, 06.05.2020 наклав на боржника штраф «за умисне не виконання рішення суду без поважних причин», мотивувальна частина котрої складається з двох частин:

- правові підстави прийняття постанови зводяться до цитування статтей 63, 75 Закону №1404-VIII;

- опис фактичних обставин справи та мотивів прийнятого державним виконавцем рішення (напр.: - коли сплив строк на виконання вимоги виконавця; - які обставини повідомив виконавцю боржник та як їх оцінив державний виконавець; з яких мотивів державний виконавець дійшов до висновку, що боржник умисно не виконує рішення суду, чому він вважає названі боржником аргументи не поважними) зводяться до одного лаконічного речення: «Станом на сьогодні вищевказане рішення суду не виконано».

Отже, державний виконавець просто констатував факт невиконання рішення суду станом на 06.05.2020, проте не виклав в постанові ані фактичних підстав, ані мотивів прийняття ним рішення про накладення штрафу, не обґрунтував причин визнання повідомлених КЕВ м. Львова обставин не поважними, а також не навів мотивів визнання таких діянь умисними. Отже, аналіз змісту постанови державного виконавця від 06.05.2020 дозволяє зробити висновок, що державний виконавець не встановив такий склад правопорушення, як «умисне невиконання рішення суду без поважних причин», та взагалі не мотивував свого рішення. Отже, постанова про накладення штрафу від 06.05.2020 є необґрунтованою.

У відзиві державний виконавець покликається на обставини, що стали йому відомі вже після прийняття оскарженого рішення. При вирішенні цього спору суд враховує правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду висловлені в постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-атакого змісту: « […] 75. Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення».

Оцінюючи такі аргументи суд враховує, що державний виконавець отримав згадану ним інформацію від УДКС України у Залізничному районі м. Львова лише 15.05.2020, а від Департаменту фінансів МО України - 25.05.2020. Отже, державний виконавець дізнався про істотні обставини справи, що дійсно можуть свідчити про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду лише через два тижні після накладення штрафу. Тому ці доводи відповідача не заслуговують на увагу не можуть бути виправданням прийняття цього рішення 06.05.2020.

Більше того, суд враховує, що державний виконавець вже після накладення штрафу звернувся з вимогою про Департаменту фінансів МО України з метою пересвідчитися, чи надходили заявки на фінансування від КЕВ м. Львова, коли такі заявки будуть профінансовані і яка причина невиконання рішення суду.

Отже, державний виконавець вважав за необхідне пересвідчитися в повідомлених боржником обставинах та перевірити поважність причин невиконання рішення суду шляхом скерування вимоги до Департаменту фінансів МОУ, а отже, не мав підстав накладати штраф до отримання відповіді на свої вимоги. Більше того, державний виконавець фактично встановив часткове виконання рішення суду, оскільки взяв до уваги проведені боржником розрахунки та нараховані ОСОБА_1 суми, оскільки у вимозі до Департаменту фінансів МОУ витребовував інформацію про строки фінансування КЕВ м. Львова за КЕКВ 2112/010 на суму 429962,98 грн, за КЕКВ 2120/010 на суму 84393,45 грн. Отже, постанова про накладення штрафу від 06.05.2020 прийнята передчасно.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 06.05.2020 ВП №61585255 (з огляду на її зміст) є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд зауважує, що це рішення не відстрочує обов`язку боржника КЕВ м.Львова виконати рішення суду №1.380.2019.003961 від 25.11.2019 в частині виплати заборгованості перед ОСОБА_1 . Суд враховує, що надана державному виконавцю 25.05.2020 Департаментом фінансів МО України інформація про достатнє фінансування КЕВ м. Львова по відповідних КЕКВ дійсно може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду, тому після отримання такої інформації (тобто після 25.05.2020) державний виконавець має підстави розглянути питання про притягнення боржника до відповідальності за ухилення від виконання рішення суду.

Підсумовуючи свої висновки, позовні вимоги КЕВ м.Львова про скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про накладення штрафу від 06.05.2020 у виконавчому провадженні №61585255 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи задоволення позовних вимог КЕВ м.Львова, суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2102 гривні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 287, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про накладення штрафу від 06.05.2020 ВП №61585255.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (79007, Львівська область, місто Львів, вул. Котлярська, буд. 6, ідентифікаційний код 35009321) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, Львівська область, місто Львів, вул. Батуринська, буд. 2; ідентифікаційний код 07638027) 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.