Справа № 380/4058/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4058/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Комсервіс» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Комсервіс» (далі ТзОВ «М-Комсервіс», позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №004410502 від 14.04.2020 про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 160962,50 грн.;
Ухвалою від 28.05.2020 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі.
Позовні вимоги обґрунтовані таким. Відповідачем було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «М-Комсервіс» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Олд Трейд» (ЄДРІІОУ 42380618) за період липень 2019р. та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податковій декларації з податку на прибуток за 2019 р., а за результатами даної перевірки складено Акт від 24.03.2020 р. №613/05.2/40949645. У свою чергу, за наслідками вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області та виявлених порушень, відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
ТзОВ «М-Комсервіс» вважає висновки акту перевірки та як наслідок прийняті податкові повідомлення рішення, такими, що не відповідають чинному законодавству і зробленими за відсутності фіксації факту порушення ТзОВ «М-Комсервіс» податкового законодавства, а тому є безпідставними та підлягають скасуванню враховуючи наступне.
ТзОВ «М-Комсервіс» протягом червня-липня 2019 року залучало до виконання робіт ТОВ «Олд Трейд», на підставі відповідних договорів. Як зазначає позивач, всі господарські операції на підставі вказаних договорів підтверджено первинними документами (договори, договірна ціна, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкова відомість ресурсів, довідка про вартість виконаних робіт, акти приймання викопаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення) до яких зауважень у контролюючого органу немає. Вказує також, що викладені в акті перевірки обставини ніби-то порушень позивачем податкового законодавства сформовані не на підставі аналізу первинної документації, зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, а на підставі роздумів про економічний ефект ТОВ «Олд Трейд» і як наслідок формування штучного податкового зобов`язання. Висновки акту, на переконання позивача, суперечать дійсності, оскільки для перевірки, скаржником було надано усі первинні документи, які відповідають вимогам, встановленим Законом України від 16.07.1999 року № 996/XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями).
З огляду на п.44.1 ПК України ТзОВ «М-Комсервіс» жодних порушень не вчиняв, оскільки ведення обліку доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством ревізором в акті перевірки підтверджено, описано первинні документи, на підставі яких вівся облік і вказано бухгалтерські проведення. Вказане засвідчує той факт що вимог ст.44 ПК України позивач не порушив.
Крім того, на момент проведення перевірки боргові зобов`язання перед бюджетом у ТзОВ «М-Комсервіс», ТОВ «Олд Трейд» відсутні, підприємства не перебувають в процесі припинення або ліквідації.
Позивач наголошує, що первинні документи по взаємовідносинах із ТзОВ «М-Комсервіс» та ТОВ «Олд Трейд» належним чином оформлені, підписані уповноваженими представниками даних організацій.
Висновки про порушення за перевіряємий період підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України в акті перевірки ґрунтуються на тому, що фактично ніяких товарів та послуг ТзОВ «М-Комсервіс» від ТОВ «Олд Трейд» не одержувало, оскільки операції носили безтоварний характер.
Всупереч висновку акту перевірки у ньому не постановляється зменшення активів, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства. Виходячи з наведеного, податковим органом підтверджено формування витрат по придбаних послугах від ТОВ «Олд Трейд».
Також позивач зазначає, що відповідно висновок податкового органу про те, що платник порушив п.44.1 ст.44. п.її.134.1.1 її.134.1 ст.134, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-Vl (із змінами і доповненнями) та п.5 П(с)БО 15 «Дохід», в результаті чого занижено податок па прибуток є необгрунтованим і таким, що суперечать вимогам закону.
Товариством, на думку позивача, правомірно віднесено до податкового кредиту по ПДВ згідно господарських операцій ТзОВ «М-Комсервіс» з ТОВ «Олд Трейд», тому у контролюючого органу не було правових підстав для збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ.
Також позивач просить взяти до уваги, що ТзОВ «М-Комсервіс» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі передбачені законами вимоги.
ГУ ДПС у Львівській області надало відзив на позов. Проти заявлених вимог заперечує, вважає оскаржувані рішення правомірними, а висновки податкового органу про наявність порушень обґрунтованими. Зазначає, що перевіркою встановлено факт безпідставного відображення ТзОВ «М-Комсервіс» у податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Олд Трейд» по виконанню робіт. На спростування позовних вимог також стверджує, що надані до перевірки ТзОВ «М-Комсервіс» документи (договори, акти виконаних робіт та податкові накладні, платіжні доручення), що оформлені від імені ТОВ «Олд Трейд» (42380618) не відповідають приписам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а тому не можуть бути прийняті в якості первинних документів бухгалтерського обліку.
Відповідач звертає увагу, що оплата за нереальною операцією з придбання послуг не може впливати на визначення витрат згідно з п. 6 П(С)БО - 16, оскільки валюта балансу залишається незмінною, тобто не відбувається зменшення активів, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства.
Відповідно до поданого ТОВ «Олд Трейд» звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період липень 2019. середньооблікова кількість штатних працівників становила 17 осіб.
Враховуючи кількість працівників ТОВ «Олд Трейд», та сумарні витрати труда робітників згідно актів приймання виконаних будівельних робіт 5388,34 люд.-год. на обсяг робіт за липень 2019, працівники підприємства при 8-годинному робочому дні повинні були виконувати дані роботи 40 днів.
Зазначає, що у ТОВ «Олд Трейд» відповідно до аналізу ЄРПН відсутні власні та орендовані основні фонди - машини та обладнання, транспортні засоби, спецтехніка та достатній людський ресурс, ТОВ «Олд Трейд» не могло виконати зазначений обсяг робіт в місячний термін.
Крім цього, відповідач вказує, що відповідно до АІС «Податковий блок» підсистеми «Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДФС України» встановлено, що ТОВ «Олд Трейд» в липні 2019, згідно з даними системи ЄРПН встановлено, що ТОВ «Олд Трейд» у липні 2019 виписано 300 податкових накладних на суму ПДВ 11 020 841,88 грн. іншим суб`єктам господарської діяльності.
Таким чином, проведеним аналізом встановлено ТОВ «Олд Трейд» за липень 2019 року здійснював виконання різних видів будівельних робіт на об`єктах замовників - контрагентів, що перебувають на обліку у віддалених областях (Івано-Франківській, Львівській, Київській, Дніпропетровській областях) при чисельності працівників на підприємстві 17 осіб та відсутності у підприємства власних основних засобів, достатніх трудових ресурсів, які згідно зазначеної номенклатури в зареєстрованих податкових накладних одночасно мали б виконувати наведені вище роботи.
Інформація щодо оренди обладнання (устаткування) ТОВ «Олд Трейд» та придбання будівельно-монтажних послуг за липень 2019 року відсутня.
Таким чином, на переконання відповідача за сукупністю вищенаведених даних, фінансово-господарська діяльність ТОВ «Олд Трейд» здійснювалась поза межами правового поля, з метою штучного формування податкового зобов`язання, а отже наданням податкової вигоди третім особам (контрагентам- покупцям), зокрема для ТзОВ «М-Комсервіс».
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ТзОВ «М-Комсервіс» є юридичною особою, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Львівській області (Сихівський район м. Львова), як платник податків. Основним видом економічної діяльності підприємства є неспеціалізована оптова торгівля.
В період із 11.03.2020 по 17.03.2020 на підставі направлень №№3270, 3271 виданих ГУ ДФС у Львівській області та наказу ГУ ДПС у Львівській області від 11.03.2020 №1849, уповноваженими особами контролюючого органу було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «М-Комсервіс» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Олд Трейд» за період липень 2019 та правомірності їх відображення у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2019 та податковій декларації з податку на прибуток 2019 р.
В ході проведення перевірки встановлено, що в періоді, що перевірявся ТзОВ «М-Комсервіс» мало взаєморозрахунки з ТзОВ «Олд Трейд» на загальну суму 623800 грн. в т.ч. ПДВ 103966,67 грн.
При проведенні перевірки ТзОВ «М-Комсервіс», що не спростовується сторонами, з метою здійснення всебічного аналізу реального вчинення операцій з ТзОВ «Олд Трейд» було досліджено договори від 01.03.2019 №1/03/2019, від 07.05.2019 №7/05/2019, підсумкові відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт.
За наслідками проведеної перевірки уповноваженими особами відповідача складено акт від 24.03.2020 №613/05.2/40949645.
Згідно з висновку викладеного у вищевказаному акті перевіркою було встановлено наступні порушення ТзОВ «М-Комсервіс»:
На підставі акта, ГУ ДПС у Львівській області винесло податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи висновки викладені в акті необґрунтованими, ТзОВ «М-Комсервіс» звернулося до суду з цим позовом.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній плановій відпустці, суд приймає рішення у справі у перший робочий день.
Вирішуючи спір суд керується наступним.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс України, ПК України).
Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначається як сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Як встановлено положеннями пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
У пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (зі змінами) (далі Положення № 318), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
У пунктах 6, 7 розділу «Визнання витрат» зазначеного Положення № 318 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з пунктом 10 розділу «Склад витрат» цього Положення №318 собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».
Відповідно до пункту 11 розділу «Склад витрат» цього Положення №318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.
До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються:
- прямі матеріальні витрати;
- прямі витрати на оплату праці;
- інші прямі витрати;
- змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.
У пункті 11 розділу «Склад витрат» цього Положення передбачено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Виходячи з положень абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Аналіз вказаних норм законів свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що передбачено у пункті 44.2 статті 44 Податкового кодексу України.
За змістом абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.
Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.
До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.
Як вже встановлено судом у період що перевірявся позивач мав господарські відносини з ТОВ «Олд Трейд».
ТзОВ «М-Комсервіс» протягом червпя-липня 2019 року залучало до виконання робіт ТОВ «Олд Трейд», згідно наступних договорів:
- договір №01/03/2019 від 01.03.19. згідно пункту 1.1 якого передбачено, що Замовник доручає а Виконавець зобов`язується викопати наступні роботи: «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-16 Львів- Пустомити-Меденичі...
ТОВ «Олд Трейд» виконано робіт на суму 240 800.00 грн. з ПДВ.
- договір №7/05/2019 від 07.05.19, згідно пункту 1.1 якого передбачено, що Замовник доручає а Виконавець зобов`язується викопати наступні роботи: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-13 Львів- Самбір - Ужгород...»
ТОВ «Олд Трейд» виконано робіт на суму 383 000,00 грн. з ПДВ.
На підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано наступні первинні документи: договори, договірна ціна, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкова відомість ресурсів, довідка про вартість виконаних робіт, акти приймання викопаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення.
Також в бухгалтерському обліку взаємовідносини між ТОВ «М-Комсервіс» та ТОВ «Олд Трейд», відображено наступним проведенням:
Дт 93 КтбЗІ 519 833,33 грн.;
Д-т 63 1 К-т 311623 800,00 грн.;
Дт 64 КтбЗІ - 103 966,67 грн.
Оплата здійснена підприємством у відповідності до платіжних доручень шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Олд Трейд» на суму 623800,00 грн.
Вищезазначені докази досліджені судом під час розгляду справи.
Суд звертає у вагу на посилання відповідачем в акті перевірки, як на підставу нереальності господарських операцій, на відсутність у контрагента необхідних матеріальних та трудових ресурсів. Водночас зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента-покупця послуг трудових ресурсів.
Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. Тому посилання відповідача на наявність лише 17 зареєстрованих працівників не є обґрунтованими.
У своїх запереченнях відповідач посилається також на те, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Олд Трейд» здійснювалась поза межами правового поля, з метою штучного формування податкового зобов`язання, а отже наданням податкової вигоди третім особам (контрагентам- покупцям), зокрема для ТзОВ «М-Комсервіс».
Однак, посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд не бере до уваги, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Тоді як доводи контролюючого органу в сукупності зводяться до порушень ТОВ «Олд Трейд».
Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.11.2018 у справі №805/528/17-а, та від 14.08.2018 у справі №815/3479/17.
Крім того, слід зазначити, що платник має право на нарахування податкового кредиту по ПДВ при одночасному виконанні наступних умов: наявності податкової накладної, оформленої у відповідності із імперативними нормами ПК, прийняття товару (робіт, послуг) на свій облік на підставі первинних документів, використання їх в господарській діяльності.
При цьому варто звернути увагу, що сума податку на додану вартість по податкових накладних включено до складу податкового кредиту за липень 2019 в сумі 103967,00 грн., як вказано в акті перевірки, що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за відповідні періоди, що не суперечить вимогам, встановленим Законом України від 16.07.1999 року № 996/XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями).
Крім того, ведення обліку доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством ревізором в акті перевірки підтверджено, описано первинні документи, на підставі яких вівся облік і вказано бухгалтерські проведення. Вказане виключає, на переконання суду, факт порушення вимог ст.44 ПК України.
Також відповідачем не спростовується та обставина, що в «Системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» не встановлено розбіжностей по взаєморозрахунках між даними підприємствами. Боргові зобов`язання перед бюджетом у ТзОВ «М-Комсервіс», ТОВ «Олд Трейд» відсутні, підприємства не перебувають в процесі припинення або ліквідації.
Первинні документи но взаємовідносинах із ТзОВ «М-Комсервіс» та ГОВ «Олд Трейд» належним чином оформлені, підписані уповноваженими представниками даних організацій.
Також суд зазначає, що згідно із пунктом 2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до пункту 2.4 Розділу 2 зазначеного Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. Разом з тим, дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватись виключно на підставі норм податкового законодавства. А відтак, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображено в укладених платником податків договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Також, згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Отже, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
При цьому ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з зазначенням фактично поставленої послуги за напрямом, вказаним в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.
Також суд додатково звертає увагу на наступне. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Як зазначалося, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток.
Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача).
Суд звертає увагу на покликання позивача, щодо того, що в акті перевірки не постановляється зменшення активів, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства. Виходячи з наведеного, податковим органом підтверджено формування витрат по придбаних послугах від ТОВ «Олд Трейд».
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку, активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 №291 (надалі Інструкція) план рахунків бухгалтерського обліку містить окремий рахунок 79 "Фінансові результати", який безпосередньо призначений для обліку й узагальнення інформації про фінансові результати підприємства.
Фінансовий результат від основної діяльності - це прибуток (збиток) від основної діяльності підприємства, який є різницею між сумою доходів від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг й доходів від іншої операційної діяльності та сумою собівартості реалізованої готової продукції, товарів, робіт і послуг, адміністративних витрат, витрат на збут, інших операційних витрат.
Визначаються фінансові результати шляхом визначення доходів та відповідних витрат підприємства.
Доходи це збільшення економічних вигід у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (крім зростання капі талу за рахунок внесків власників).
Витрати - це зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Дані товари (роботи, послуги) використані підприємством у власній господарській діяльності при виконанні робіт Замовникам.
В акті контролюючим органом вказано, що надані до перевірки ТОВ «М-Комсервіс» документи (договори, акти виконаних будівельних робіт та податкові накладні, платіжні доручення), що оформлені ТОВ «Олд Трейд» не відповідають приписам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а тому не можуть бути прийняті в якості первинних документів бухгалтерського обліку, однак зменшення активів не проводиться, що призводило б до зменшення власного капіталу підприємства.
Фінансового результату податковий орган не визначав, що є необхідним для визначення податку па прибуток
Судом досліджені всі надані первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту.
Отже, надані суду первинні документи, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.
Відповідачем не було доведено та надано достатніх доказів, які б свідчили, що наявні у позивача чи його контрагента трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності.
В обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірного контрагента, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді що перевірявся, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
Крім того, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити визначені законом.
Також необхідно зазначити, що у контролюючого органу відсутні повноваження щодо визнання правочинів недійсними (нікчемними) при проведенні перевірки платників податків, оскільки законодавством встановлено спеціальну судову процедуру для визнання правочинів нікчемними/недійсними, контролюючим органом, всупереч вимог процесуального законодавства, таких доказів надано не було, зокрема судового рішення, яким би було визнано договори позивача з контрагентом недійсними або нікчемними.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем - суб`єктом владних повноважень правомірності своїх рішень.
З огляду на зазначене, адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №004410502 від 14.04.2020 про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 160962,50 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.М. Сакалош