Справа № 160/11297/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
12 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 08 травня 2019 року № 902/03-16 про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії відповідно до положень статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення та перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Головне управління Пенсійного фонду України рішенням від 08.05.2019 року № 1216/03-13/26 відмовило в перерахунку пенсії. Не погодившись з відмовою, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 15.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу або належним чином завіреної копії рішення, що оскаржується.
04 грудня 2019 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у відповідача рішення про відмову у перерахунку пенсії від 08.05.2019 року №1216/03-13/26.
Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
09 січня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач працювала поза межами зони відчуження та не надала передбаченої чинним законодавством довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках. За вказаних обставин, відсутні підстави для задоволення позову.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України)
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з серпня 2018 року.
З наданої до суду копії пенсійної справи судом встановлено, що на підставі заяви від 07.08.2018 року про призначення пенсії, позивачці була призначена з 01.06.2018 року пенсія по інвалідності (2 група, загальне захворювання) на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно Виписки з акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 994372 від 20.12.2018 року, ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності (захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС) з 20.11.2018 року терміном на 3 роки до 01.12.2021 року.
ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 12.12.2018 року.
22.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закону № 796-XII). До заяви було додано Довідку про період роботи, служби в Славгородській центральній ощадній касі в період з 05.04.1988 року по 16.03.1990 року; Довідку про заробітну плату для призначення пенсії від 22.01.2019 року; Довідку про перейменування установи від 25.01.2019 року, видані в Республіці Біларусь.
Листом за вих. № 1216/03-13/26 від 08.05.2019 року Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 9 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивачку про відмову в перерахунку її пенсії згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із тим, що відповідно до ст. 54 вказаного Закону та п. 10 Постанови Кабінету Міністру України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення і призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пов`язаних з Чорнобильською катастрофою, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку призначеної пенсії, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 IV (далі Закон України № 1058 IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058 IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст. 10 Закону України № 1058 IV).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі Закон № 796-XII).
Пунктом 13 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 IV визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається одна пенсія за її вибором.
Як було зазначено раніше, пенсія по інвалідності ОСОБА_1 призначена та виплачується на момент розгляду справи на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і перехід на інший вид пенсії, а саме, у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсійним органом не здійснювався.
Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема, першої категорії, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 54 вищевказаного Закону визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Нормативним актом, що визначає умови та порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи є постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210, заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.
Пунктом 8 Порядку № 1210 встановлено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.
Призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 10 Порядку № 1210).
Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити суду висновок про те, що пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням особи може бути призначено із заробітної плати, отриманої за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, і підставою для обчислення такої пенсії є, зокрема, довідка про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження, видана установою, організацією, підприємством, які відрядили особу на ліквідаційні роботи.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 року №791а-XII, залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей грунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.
1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;
2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;
3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала та працювала в період з 26.04.1986 року по 06.03.1990 року в м. Славгороді Могильовської області Білоруської РСР, що входила до складу СРСР, який відноситься до територій гарантованого добровільного відселення.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах пенсійної справи:
- Довідкою, виданою 31.12.1994 року виконавчим комітетом м. Могильов про те, що (мовою оригіналу): « ОСОБА_1 с 26.04.1986 по 06.03.1990 проживала в г.Славгороде, Могилевской области. Постановлением Совета Министров Республики Беларусь от 01.06.1992 года №328 этот населенный пункт отнесен к зоне с правом на отселение с плотностью загрязнения по цезию - 137 11,2 Ки/км.кв.»;
- Довідкою про період роботи, служби в Славгородській центральній ощадній касі в період з 05.04.1988 року по 16.03.1990 року, видану 25.01.2019 року ВАТ «Ощадний банк «Білорусьбанк» (Республіка Білорусь);
- Довідкою про заробітну плату для призначення пенсії від 22.01.2019 року, видану в ВАТ «Ощадний банк «Білорусьбанк» (Республіка Білорусь) про розмір заробітної плати за період 1988 1990 роки;
- Довідку про перейменування установи від 25.01.2019 року, видану ВАТ «Ощадний банк «Білорусьбанк» (Республіка Білорусь).
Також, в матеріалах пенсійної справи міститься Довідка, видана чоловіку позивачки - ОСОБА_2 про те, що він разом із сім`єю (в т.ч. дружина - ОСОБА_1 ) по вільному виїзду з м. Славгород відселений у Днепропетровскую область, м. Софиевка.
Суд також зазначає, що відповідно до Переліку населених пунктів у зоні з правом на відселення, де плотність забруднення почв цезієм 137 складає від 5 до 10 Кі/кв.км, або стронцієм 90 від 0,5 до 1,25 Кі/кв.км, або плутонієм 238, 239, 240 від 0,02 до 0,05 Кі/кв.км, а середньорічна ефективна еквівалентна доза опромінення населення може перевищити 1 м3В, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Республіки Білорусь від 19.02.1996 року № 116, місто Славгород Могильовскої области віднесено до території з правом на відселення, що рівнозначно поняттю «зона гарантованого добровільного відселення» визначеного у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в період з 1986 по 1990 роки позивачка проживала в м. Славгороді Могильовської області (Республіка Білорусь), територія якої ні по законодавству СРСР, ні по законодавству Республіки Білорусь ні по законодавству України, не відноситься до «зони відчуження» територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст. 15 Закону № 796-XII, видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військоматами).
При зверненні із заявою про перерахунок пенсії від 22.04.2019 року позивачкою не було надано відповідачу довідку про заробітну плату за період роботи в 1986-1990 роках саме, в зоні відчуження. Надані ж позивачкою довідки про її проживання та працевлаштування в період з 26.04.1986 року по 16.03.1990 року в м. Славгороді Могильовської області (Республіка Білорусь) підтверджують лише факт перебування в цей період в «зоні гарантованого добровільного відселення», однак не підтверджують факту виконання роботи в «зоні відчуження» та отримання заробітної плати за роботу в 1986-1990 роках.
Оскільки, відповідно до частини третьої ст. 54 Закону№ 796-XII, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань, а постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 р. №1210 на момент виникнення спірних відносин була чинною, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України №796-XII.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність дій при винесенні спірного рішення щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється, згідно з положеннями ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 246, 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева