Справа № 200/3904/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 р. Справа№200/3904/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11 вересня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12.08.2019 року по 19.08.2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області було проведено фактичну перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 , з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пального, за період діяльності з 01.01.2018 року по 21.08.2019 року, за наслідками якої був складений Акт перевірки № 0243/05/99/38/40/НОМЕР_1 від 19 серпня 2019 року, згідно із яким в ході перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме здійснення, у період з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року, роздрібної торгівлі пальним - без наявності відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним. На підставі складеного акту, відповідачем ГУ ДПС у Донецькій області, 11 вересня 2019 року було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача штрафу на суму - 250 000,00 грн.

Посилаючись на невизначеність законодавства щодо органу, який мав здійснювати ліцензування на роздрібну торгівлю пальним, вважає, що податковий орган ГУ ДФС у Донецькій області до 01.07.2019 року не мав права здійснювати ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, оскільки на останнього не було покладено такі функції.

Разом з тим, 03 липня 2019 року, позивачем було вжито заходів для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, шляхом подання до ГУ ДФС у Донецькій області усіх необхідних документів із заявою про її отримання, із здійсненням оплати за ліцензію, внаслідок чого означена ліцензія позивачем була отримана 11 липня 2019 року.

Вважає, що до 18.12.2019 року Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII від 02.03.2015 року, не поширювався на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, у зв`язку із чим, позивач, за відсутності ліцензійних умов провадження господарської діяльності з реалізації пального, що підлягає ліцензуванню відповідно до вказаного закону, за відсутності органу ліцензування, мав об`єктивні та правомірні очікування щодо незастосування до нього відповідальності за провадження господарської діяльності без ліцензії відповідно до частини 2 ст. 20 Закону № 222-VIII, у зв`язку із чим вважає, що прийняте ГУ ДПС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість проведеної перевірки з питань додержання позивачем, як суб`єктом господарювання, вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пального, та правомірність ухваленого рішення про застосування до позивача штрафу за порушення ч. 20 ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, наводячи обставини, аналогічні викладеним у позові.

Ухвалою суду від 17 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (у редакції чинній до 18.07.2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема, щодо подання доказів, витребування доказів, розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що позиція сторін стосовно предмета спору зрозуміла, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, встановлених судом, у зв`язку із неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк у зв`язку із обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно із наказом Головного управління ДФС у Донецькій області № 1472 від 09 серпня 2019 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 », на підставі вимог ст. 19-1, ст. 20, ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р., наказано провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.08.2019 року тривалістю не більше 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2018 року по 21.08.2019 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, відповідно до Закону № 481, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854, Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року № 218, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, та інших законодавчих актів.

Відповідно до Акту (довідки) Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та/або пального № 0243/05/99/38/40/НОМЕР_1 від 19 серпня 2019 року, з 12 серпня 2019 року по 19 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області було проведено фактичну перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 , за місцем провадження господарської діяльності, а саме: АДРЕСА_1, в ході якої встановлено порушення ст. 15 ЗУ № 481/95-ВР в частині роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

Перевіркою встановлено, що, зокрема у період з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року, на АЗС ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалась роздрібна торгівля пальним без наявності відповідної ліцензії, а саме на право роздрібної торгівлі пальним.

В Акті зазначено, що перевірку здійснено в присутності представника суб`єкта господарювання - ОСОБА_2 (за довіреністю); оператора АЗС - Кравченка Дмитра Миколайовича. Перевірку закінчено 19.08.2019 року. ОСОБА_2 (представник за дорученням) ознайомлена з актом під підпис, отримала примірник акту, Акт підписаний без зауважень до Акту перевірки.

Згідно із копією довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 2006, від 12.09.2015 року, ОСОБА_1 уповноважено Ярову Я.М. представляти його інтереси як суб`єкта підприємницької діяльності в усіх компетентних органах, та зокрема, з питань, що виникають при перевірках контролюючих органів податкової служби, а також, зокрема, отримувати та подавати (підписувати, заявляти) довідки, заяви, видавати накази, розпорядження та інші документи, пов`язані з підприємницькою діяльністю, тощо.

Згідно із письмовими поясненнями, які були надані ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Донецькій області, остання, як представник ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , АЗС «Колібрі», пояснила, що згідно книги КОРО, зареєстрована 15.02.2019 року № р/14, було реалізовано палива з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року без наявності ліцензії, у зв`язку із тим, що змоги отримати ліцензію не було, як тільки запрацював механізм видачі ліцензії, вона була отримана. Мали місце звернення до ДФС, однак детальної консультації не було надано.

Згідно із наявними в матеріалах справи копіями Z-звітів: № 2393 за 01.07.2019 року; № 2394 за 02.07.2019 року; №2395 за 02.07.2019 року; №2397 за 03.07.2019 року; №2396 за 03.07.2019 року; №23699 за 04.07.2019 року; №2398 за 04.07.2019 року; № 2400 за 05.07.2019 року; № 2401 за 05.07.2019 року; № 2402 за 06.07.2019 року; №2403 за 06.07.2019 року; № 2405 за 07.07.2019 року; №2407 за 08.07.2019 року; № 2406 за 08.07.2019 року; № 2408 за 09.07.2019 року; № 2409 за 09.07.2019 року; № 2410 за 10.07.2019 року, у період з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року АЗ «Колібрі» ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , (фіскальний номер РРО - НОМЕР_2 ; заводський номер РРО - БЗ ) - здійснювався продаж пального.

На підставі вищевказаного Акту перевірки 0243/05/99/38/40/НОМЕР_1 від 19.08.2019 року, за порушення ч. 20 ст. 15 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року, та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 9 ч. 2 ст. 17 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року, до позивача ФОП ОСОБА_1 , застосовано штрафні санкції на суму 250 000,00 грн., про що ухвалене податкове повідомлення-рішення № від 11 вересня 2019 року.

Згідно із копією ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 1900210 від 11.07.2019 року, означена ліцензія була видана ФОП ОСОБА_1 11.07.2019 року на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_4 (фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій (РРО) - ; заводський номер РРО - БЗ ) терміном дії: з 11.07.2019 року по 11.07.2024 року.

Згідно із додатком до ліцензії, за вказаний період дії ліцензії - з 11.07.2019 року по 11.07.2024 року, позивачем була здійснена сплата у сумі 2000,00 грн. платіжним дорученням від - 03.07.2019 року.

Вищевказані обставини сторонами не заперечуються, та не є спірними у справі.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам, та дослідивши спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) в редакції Закону України від 23.11.2018 № 2628-VIII, цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

До вказано Закону було внесено зміни Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», які набули чинності з 01.07.2019. Зокрема, вказані зміни торкнулися, статті 15 Закону №481/95-ВР.

Згідно із статтею 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень (ст. 17 Закону № 481/95-ВР).

Отже, відповідно до наведених законодавчих норм, суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати роздрібну торгівлю пальним з 01.07.2019 року, повинен мати відповідну ліцензію на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. У разі здійснення роздрібної торгівлі пальним за відсутності ліцензії, суб`єкт господарювання несе відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону № 481/95-ВР, а саме у виді штрафу на суму 250000 гривень.

Згідно частини 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно із підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" від 18 грудня 2018 року №1200, Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним починаючи з 12.06.2019. При цьому головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019 року.

Отже, виходячи із норм Закону №481 та листа Державної фіскальної служби від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 головні управління ДФС у областях мали видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис 0017695 про реєстрацію юридичної особи Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (ГУ ДПС у Донецькій області , місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений 31.07. 2019 року.

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (ГУ ДФС у Донецькій області ) перебуває в стані припинення з - 07.08.2019 року.

Згідно наказу ДПС України № 36 від 28.08.2019 р. виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України розпочато у серпні 2019 р.

Відповідно до п. 3 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236, до основних завдань ДФС віднесена, зокрема, реалізація державної політики у сфері контролю за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів. Згідно із п. 4 Положення № 227, ДФС відповідно до покладених на неї завдань, організовує проведення перевірок щодо дотримання встановлених законом строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, готівкових розрахунків та наявності ліцензій.

Відповідно до положення про ГУ ДФС у Донецькій області, затверджене наказом ДФС України № 80 від 01.02.2019 року, до основних завдань ГУ ДФС віднесено забезпечення реалізації державної політики у сфері контролю, зокрема, за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Згідно із Переліком органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 05 серпня 2015 року, в редакції станом на 01.07.2019 року, видача ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, як і зберігання пального віднесена до повноважень територіальних органів ДФС, які визначені як відповідний орган ліцензування.

Таким чином, станом на 01.07.2019 року, ГУ ДФС у Донецькій області було уповноваженим органом ліцензування, до повноважень якого віднесена видача ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, та контроль за дотриманням законодавства з питань ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що заходи для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, ним було ужито - 03 липня 2019 року, шляхом подання до ГУ ДФС у Донецькій області усіх необхідних документів із заявою про отримання ліцензії, із здійсненням оплати за ліцензію, внаслідок чого означена ліцензія позивачем була отримана 11 липня 2019 року.

Відомостей/доказів, щодо вжиття позивачем, як суб`єкта господарювання будь-яких заходів стосовно звернення до ГУ ДФС у Донецькій області, як до органу ліцензування з поданням документів на розгляд для отримання відповідної ліцензії за місцем роздрібної торгівлі пальним з 12 червня 2019 року, за для отримання ліцензії з 01.07.2019 року, матеріали справи також не містять.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як підстави для проведення перевірки у наказі від 09.08.2019 року №1472 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » зазначені вимоги п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналіз наведених законодавчих положень свідчить про те, що наказ прийнято на підставі та у спосіб, передбачений законом та з метою реалізації наданих ГУ ДФС у Донецькій області повноважень у сфері королю за дотриманням законодавства в частині ліцензування окремих видів господарської діяльності, оскільки уповноваженим органом вказано на необхідність перевірити суб`єкта господарювання на предмет реалізації пального виключно на підставі відповідної ліцензії. Наказ на проведення перевірки позивачем не оскаржується, а тому його правомірність не піддається сумніву.

Матеріали справи свідчать, що посадових осіб відповідача допущено до проведення фактичної перевірки без зауважень щодо неможливості проведення такої перевірки. Фактична перевірка реально проведена та за її результатами складений акт.

У спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте на підставі акту за результатами проведеної перевірки.

Указана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 року по справі № 820/5481/17.

Враховуючи приведені обставини справи та положення законодавства, суд доходить висновку, що податковий орган, як на момент проведення названої фактичної перевірки позивача, так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення володіло необхідним комплексом повноважень на проведення такої перевірки щодо наявності ліцензій на роздрібну торгівлю пальним та застосування заходів відповідальності у вигляді накладення штрафу за здійснення роздрібної торгівлі пальним за відсутності відповідної ліцензії.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує, що Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481), зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набрали чинності з 01 липня 2019 року.

Відтак, підсумовуючи наведене, та як вже зазначалося вище, у період з 01.07.2019 року, роздрібна торгівля пальним здійснюється виключно за наявності на це відповідної ліцензії, однак, як було встановлено фактичною перевіркою, підтверджується матеріали справи, зокрема, відомостями Z-звітів за період з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року, та не заперечується позивачем, - у період з 01.07.2019 року по 10.07.2019 року, на АДРЕСА_1, здійснювалась роздрібна торгівля пальним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що заходи для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, ним було ужито - 03 липня 2019 року, шляхом подання до ГУ ДФС у Донецькій області усіх необхідних документів із заявою про отримання ліцензії, із здійсненням оплати за ліцензію 03 липня 2019 року, та означена ліцензія ним була отримана лише 11 липня 2019 року, що також підтверджується матеріалами справи.

Відомостей/доказів, щодо вжиття позивачем, як суб`єктом господарювання, будь-яких заходів щодо звернення до ГУ ДФС у Донецькій області, як до органу ліцензування з поданням документів на розгляд для отримання відповідної ліцензії за місцем роздрібної торгівлі пальним з 12 червня 2019 року, чи у будь-який інший строк за для отримання ліцензії з 01.07.2019 року, матеріали справи не містять.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_2 як представника суб`єкта господарювання Ярового В.І., під час проведення перевірки, зазначено про те, що мало місце звернення до ДФС, однак не отримання детальної консультації. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження такого звернення/вжиття будь-яких заходів щодо звернення до ДФС, дати такого звернення, та не отримання відповіді, матеріали справи також не містять.

Отже, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем порушення вимог ст. 15 Закону України № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», якою закріплено, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю, - є доведеним.

Наведені в обґрунтування позовних вимог доводи не спростовують факту здійснення позивачем роздрібного продажу пального починаючи з 01 липня 2019 року до отримання ним відповідної ліцензії.

Господарська діяльність з продажу пального з 01 липня 2019 року позивачем не припинялась.

Водночас, суб`єкт господарювання, який реалізує пальне без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону № 481/95-ВР. Жодних виключень чи застережень означена норма Закону не містить.

Розмір штрафних санкцій законодавчо визначений у сумі 250000 гривень (ст. 17 Закону № 481/95-ВР).

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки спірне рішення відповідача відповідає обставинам справи, прийняте у відповідності до норм чинного законодавства і у межах наданих йому повноважень.

На переконання суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв згідно із вимогами ст. 19 Конституції України, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не доводять обґрунтованість заявленого позову, та доказів на підтвердження протиправності ухваленого відповідачем рішення суду не представлено.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,241-247,255,295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 31 липня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров