Справа № 140/3300/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3300/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

З дати звільнення з військової служби (з 10.10.2018) позивач набув право на отримання пенсії по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи (захворювання пов`язане із захистом Батьківщини) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Проте, ГУ ПФУ у Волинській області перевело позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ не з дати звільнення, а з дати надходження подання Міністерства оборони України - 09.08.2019.

Вказаними діями відповідач порушив право позивача на отримання пенсії в більшому розмірі, а на звернення про повернення різниці пенсії відповідач листом від 27.09.2019 відмовив у такому поверненні.

Позивач із зазначеними діями відповідача не погоджується та вважає їх протиправними, вказуючи при цьому, що відповідно до частини третьої статті 50 Закону № 2262-ХІІ набув право на отримання пенсії по інвалідності саме з наступного дня після звільнення зі служби, тобто з 10.10.2018.

Позивач просить визнати протиправними дії щодо відмови в поверненні різниці між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 1058-IV, та пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 10.10.2018 по 06.08.2019, зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону № 2262-ХІІ з моменту виникнення права на таку пенсію з 10.10.2018 та повернути різницю між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 1058-IV, та пенсію по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 10.10.2018 по 06.08.2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 13).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 30.03.2020 № 0300-0802-7/7422 (а. с. 16-19) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач перебував на обліку в органах ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV з 10.10.2018, на підставі пункту 3 статті 45 вказаного Закону позивача з 06.08.2019 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ, правових підстав для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 10.10.2018 не має. Крім того, відповідач вказує на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.06.2020 витребувано у відповідача ГУ ПФУ у Волинській області оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 (щодо призначення з 10.10.2018 пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV) (а. с. 21).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з урахуванням строків, визначених частиною другою статті 262, частиною другою статті 263, пунктом 3 розділу VI КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні ПФУ у Волинській області (далі - Луцьке ОУПФУ), з 26.05.2017 отримував пенсію по інвалідності, яка була призначена відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи № 232434 (а. с. 24-37).

26.10.2018 позивач звернувся до Луцького ОУПФУ із заявою про перехід пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ (а. с. 37), та рішенням Луцького ОУПФУ від 02.11.2018 № 39 відмовлено у такому переведенні у зв`язку із відсутністю підстав, роз`яснено право звернутися із зазначеного питання до ГУ ПФУ у Волинській області (а. с. 36).

06.08.2019 на адресу ГУ ПФУ у Волинській області від ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) надійшло подання та інші документи на призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (а. с. 41-55).

Відповідно до протоколу за пенсійною справою (Міноборони) від 06.08.2019 позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом № 2262-ХІІ з 06.08.2019 (а. с. 39).

Листом від 27.09.2019 № 1013/К-01, у відповідь на звернення ОСОБА_1 , ГУ ПФУ у Волинській області роз`яснило, що позивач перебував на обліку як одержувач пенсії по інвалідності ІІ групи захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини відповідно до Закону № 1058-IV по 05.08.2019, відповідно до заяви та подання Міноборони з 06.08.2019 позивача переведено на пенсію по інвалідності як особу з інвалідністю ІІ групи (захворювання пов`язане із захистом Батьківщини) відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а повернути різницю пенсії з дати звільнення зі служби (з 10.10.2018) немає законних підстав, оскільки пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ призначена з 06.08.2019 (а. с. 10).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною першою статті 18 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Згідно із частиною третьою статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Аналіз наведених норм Закону № 2262-ХІІ дає суду підстави дійти висновку про те, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби (але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення), при цьому, пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2018 № 228 сержанта за контрактом ОСОБА_1 , начальника тренажера батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, звільненого наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 09.10.2018 № 235-РС з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 з правом носіння військової зброї, з 10.10.2018 виключено зі списків особового складу, з усіх видів забезпечення (а. с. 7).

При цьому, з 01.06.2018 позивачу встановлено другу групу інвалідності (причина - травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини), що стверджується, випискою з акту огляду МСЕК серії 12ААА № 759053 (а. с. 35).

06.08.2019 на адресу ГУ ПФУ у Волинській області від Волинського ОВК надійшло подання та інші документи, які підтверджують право позивача на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ (а. с. 41-55).

Отже, виходячи із приписів пункту «б» частини першої, частини третьої статті 50 Закону № 2262-ХІІ, позивачу пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ необхідно було призначити не з 06.08.2019 (дати надходження документів від ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а з дня виникнення права на пенсію - 10.10.2018 (наступний день після звільнення з військової служби), який охоплюється часовим проміжком 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивача було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 06.08.2019, а не призначено таку пенсію, з огляду на таке.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 359/3000/17).

На думку суду, у спірних правовідносинах вказані положення частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV застосовані бути не можуть, оскільки стосуються переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тоді як у позивача виникло право на призначення пенсії за іншим Законом - Законом № 2262-ХІІ.

Крім того, суд звертає увагу, що від ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу ГУ ПФУ у Волинській області 06.08.2019 надійшли документи саме для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262-ХІІ (а. с. 41-42), а з протоколу за пенсійною справою (Міноборони) від 06.08.2019 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 саме призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом № 2262-ХІІ з 06.08.2019, а не переведено з одного виду пенсії на інший (а. с. 39).

Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, що визначений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, не одержані пенсіонером своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про те, що позивач має право саме на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ (при цьому, право на отримання пенсії за Законом № 2262-ХІІ відповідачем не заперечується) та саме з 10.10.2018, та враховуючи, що до 05.08.2019 позивач отримував пенсію по інвалідності за Законом № 1058-IV, тому, на думку суду, позивач має також право на отримання різниці між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 1058-IV, та пенсію по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 2262-ХІІ за період з 10.10.2018 по 05.08.2019.

Суд погоджується із обраним позивачем способом захисту порушених його прав, враховує при цьому, що пенсію по інвалідності за Законом № 1058-IV отримував до 05.08.2019, тому з наведених мотивів та підстав, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в поверненні позивачу різниці між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 1058-IV, та пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 2262-ХІІ за період з 10.10.2018 по 05.08.2019 включно, та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону № 2262-ХІІ з моменту виникнення права на таку пенсію - з 10.10.2018 та виплатити різницю між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 1058-IV, та пенсію по інвалідності, призначеною відповідно до Закону № 2262-ХІІ за період з 10.10.2018 по 05.08.2019 включно.

Керуючись статтями 243 - 246, 263, пунктом 3 розділу VI КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в поверненні ОСОБА_1 різниці між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, та пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, за період з 10 жовтня 2018 року по 05 серпня 2019 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII з моменту виникнення права на таку пенсію - з 10 жовтня 2018 року та виплатити ОСОБА_1 різницю між пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, та пенсією по інвалідності, призначеною відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, за період з 10 жовтня 2018 року по 05 серпня 2019 року включно.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх