Справа № 320/3056/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року № 320/3056/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа: Київська митниця ДФС України, про визнання протиправним та скасування наказу від 24.05.2019 року,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа: Київська митниця ДФС України, про визнання протиправним та скасування наказу від 24.05.2019 року № 62-дс.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуваний наказ, оскільки жодного дисциплінарного проступку не вчиняв, а дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Представники відповідача та третьої особи надали суду відзиви на позовну заяву, в яких проти позову заперечують та просять відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

На підстав ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Київської митниці ДФС «Про тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом Київської митниці ДФС» від 17.11.2016 №346 за митним постом «Бориспіль - аеропорт» закріплений заступник начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1 .

Також з 12.03.2018 по 08.08.2018 відповідно до наказу Київської митниці ДФС «Про розподіл обов`язків між керівництвом Київської митниці ДФС» від 12.03.2018 №61 за митним постом «Бориспіль - аеропорт» закріплений заступник начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1 .

Панкявічус К. С. перебував у відпустці: з 03.03.2018 по 09.03.2018 (наказ Київської митниці ДФС від 14.02.2018 №22-ов), з 26.04.2018 по 11.05.2018 (наказ Київської митниці ДФС від 05.04.2018 №62-ов) та 16.07.2018 (наказ Київської митниці ДФС від 06.07.2018 №126-ов).

У разі відсутності ОСОБА_1 координацію його структурних підрозділів здійснював ОСОБА_5

Київською митницею ДФС у ході проведення огляду речової поклажі встановлено, що пасажиром переміщувалися товари «ювелірні вироби» загальною вагою 51,6 кг.

За ознаками правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України (далі - КМ України) посадовою особою Київської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил.

На підставі протоколу про порушення митних правил прийнято рішення про прийняття на зберігання митницею товару - «ювелірні вироби» вагою 51,6 кг.

Співробітниками Головного слідчого управління СБУ 04.07.2018 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/2450/18 від 04.07.2018, здійснено вилучення ювелірних виробів загальною кількістю значно меншою, а саме - 18 133 шт., а також меншою загальною вагою - 50,06 кг.

Тобто, з моменту прийняття на зберігання митницею ювелірних виробів до моменту їх вилучення СБУ виникла недостача у вазі - 1 кг.

ДФС України 26.10.2018 отримано лист СБУ від 19.10.2018 №6/8564, яким зазначено, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000469 виникла необхідність у проведенні перевірки дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи при здійсненні 30.06.2018 службовими особами МП «Бориспіль-аеропорт» КМ ДФС України митного контролю багажу та ручної поклажі громадянина на каналі «зелений коридор» залу «Приліт» терміналу «Б» ДП МА «Бориспіль».

З метою перевірки інформації, наведеної у листі СБУ від 19.10.2018 №6/8564, а також всебічного та об`єктивного з`ясування обставин щодо можливого недотримання митного законодавства України посадовими особами Київської митниці ДФС під час здійснення митного контролю багажу пасажира, громадянина (далі - пасажир), який переміщував через митний кордон України ювелірні вироби загальною вагою 51,6 кг, відповідно п.п. 2.1.4 п. 2.1 розділу 2 Порядку організації та проведення внутрішніх перевірок в органах ДФС, підвідомчих підприємствах, в установах, організаціях, оформлення і реалізації їх результатів, затвердженого наказом ДФС від 07.07.2015 №470, робочою групою у складі працівників ДФС та її територіальних органів ініційовано та проведено тематичну перевірку Київської митниці ДФС.

За результатами тематичної перевірки Київської митниці ДФС відповідачем складено акт від 07.12.2018 №1321/99-99-06-02-02-20.

Відповідно до акту про результати тематичної перевірки Київської митниці ДФС від 07.12.2018 №1321/99-99-06-02-02-20 встановлена неналежна організація та контроль з боку керівництва митного поста «Бориспіль - аеропорт» та митниці вцілому за зберіганням товаро-матеріальних цінностей, яка призвела до факту виникнення розбіжностей кількісних та вагових характеристик товару, прийнятих митницею на зберігання за МД-1 від 30.06.2018 серії КВ № 046709 від громадянина ОСОБА_6 ( 18 841 шт, загальна вага 51, 6 кг) між кількісними та ваговими характеристиками цього ж товару, вилученого співробітниками СБУ за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/24540/18 від 04.04.2018 (18133 шт, загальною вагою 50, 6 кг).

Як зазначено у матеріалах перевірки, заступником начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1 допущено окремі недоліки в організації роботи митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС, зокрема, але не виключено, у частині кваліфікації посадовими особами Київської митниці ДФС правопорушень, передбачених ст. 471, 472 Митного кодексу України під час складання ними протоколів про порушення митних правил, збереження товаро-матеріальних цінностей, прийнятих на зберігання тощо.

З урахуванням наданих заступником начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1. пояснень та за результатами оцінювання службової діяльності та відсутності дисциплінарних стягнень ДФС України 24.05.2019 видано наказ №62-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого на підставі статей 65, 66 Закону Країни «Про державну службу» оголошено зауваження заступнику начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1.

Підставою для складання наказу ДФС України від 24.05.2019 №62-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» став акт про результати тематичної перевірки Київської митниці ДФС від 07.12.2018 №1321/99-99-06-02-02-20, доповідна записка Департаменту внутрішнього аудиту від 03.01.2019 №6/99-99-06-02-02-18, подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС від 16.05.2019 №808/99-99-00-ДК-18 та пояснення заступника начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_1

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним наказом, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 64 ЗУ «Про державну службу» визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

З іншого боку, частина перша статті 8 ЗУ «Про державну службу» визначає, що державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

У силу вимог частини першої статті 65 ЗУ «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

За встановленим частиною третьою статті 65 Закону України «Про державну службу» правилом державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною першою статті 67 ЗУ «Про державну службу» обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом частин першої, десятої, одинадцятої статті 69 вказаного Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша, друга статті 77 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частини першої і другої статті 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Частиною другою статті 77 цього Закону передбачено, що у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Вимагає зазначення у рішенні виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації.

Київська митниця ДФС здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Київську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС від 21.08.2014 №62 (далі - Положення №62).

Згідно з Положенням №62 основними завданнями митниці є забезпечення реалізації політики у сфері державної митної справи та боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства, здійснення в межах своїх повноважень контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів.

Відповідно до п. 4 Положення №62 митниця відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює контроль за дотриманням законодавства України з питань державної митної справи;

контролює дотримання суб`єктами ЗЕД та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через

митний кордон України;

контролює своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати

податків і зборів;

здійснює випадках, передбачених законом, складання протоколів про адміністративне правопорушення та провадження у справах про адміністративні правопорушення;

здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості товарів,

створює зони митного контролю в пунктах пропуску через державний контроль України, на територіальних морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до Митного кодексу України (далі - МКУ);

узагальнює практику застосування законодавства з питань державної митної справи, готує та вносить ДФС пропозиції щодо його вдосконалення;

проводить аналіз та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю;

запобігає та протидіє порушенням митних правил тощо.

Перевірка проводилася відповідно до п.п. 2.1.4 п. 2.1 розділу 2 Порядку організації та проведення внутрішніх перевірок в органах ДФС, на підвідомчих підприємствах, в установах, організаціях, оформлення і реалізації їх результатів, затвердженого наказом ДФС від 07.07.2015 №470 (зі змінами, внесеними наказом ДФС від 06.05.2016 №417) (далі - Порядок №470).

Порядок №470 визначає основні вимоги до планування, організації, проведення перевірок структурних підрозділів ДФС, її територіальних органів, державних підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління ДФС, оформлення та реалізації матеріалів перевірки, прийняття за результатами таких перевірок управлінських рішень.

Метою перевірок є вивчення та оцінка стану організації роботи ДФС, підвідомчих органів, установ, підприємств, дотримання вимог законів, інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів та інших документів ДФС, виявлення та запобігання порушення цих вимог, виявлення причин та умов, що сприяли цим порушенням, внесення пропозиції та прийняття управлінських рішень щодо удосконалення організації роботи.

Відповідно до п.п. 2.1.4 п. 2.1 розділу 2 Порядку №470 тематична перевірка - це перевірка структурних підрозділів ДФС, підвідомчих органів, установ, підприємств з одного або декількох напрямів діяльності, у тому числі інформації (відомостей), викладених у дорученнях, аудіовізуальних, інших медіаресурмах, отриманої від правоохоронних органів та інших джерел, щодо причетності посадових (службових) осіб ДФС, підвідомчих органів, установ, підприємств до порушення чинного законодавства.

Порядком №470 визначено, що результат перевірки оформлюється Актом про результати перевірки.

За результатами перевірки керівництвом ДФС, її територіального органу, який яким вона призначена, приймається рішення, що оформляється розпорядчим документом або резолюцією на доповідній (службовій) записці, складеній за результатами перевірки.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд звертає увагу, що застосування статті 66 ЗУ «Про державну службу» має бути здійснене із обов`язковим врахуванням принципу індивідуалізації покарання, що випливає із норм статей 67, 74 цього Закону.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом України "Про державну службу", правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач обмежився загальним посиланням на ст. 65 ЗУ «Про державну службу» без зазначення конкретного пункту частини другої цієї статті, яка містить 12 видів дисциплінарних проступків.

Водночас, частина 2 статті 77 ЗУ «Про державну службу» вимагає зазначення у рішенні виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації.

На переконання суду, зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретного пункту частини 2 статті 65 ЗУ «Про державну службу» має істотне значення.

По-перше, це дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

По-друге, це дозволяє перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення. Конструкція статті 66 ЗУ «Про державну службу» побудована таким чином, що обрання того чи іншого виду стягнення безпосередньо залежить від того, який саме дисциплінарний проступок допущений державним службовцем.

Як слідує з оскаржуваного наказу, позивачу оголосили зауваження за допущення окремих недоліків в організації роботи митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС, зокрема, але не виключно, у частині кваліфікації посадовими особами Київської митниці ДФС правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України під час складання протоколів про порушення митних правил, збереження товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на зберігання тощо.

Суд наголошує, що в оскаржуваному наказі не зазначено, які саме недоліки в організації роботи митного поста були допущені позивачем.

Суд зазначає, що в наказі відповідач повинен був чітко вказати, за які недоліки в організації роботи митного поста позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Суд стверджує, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається відповідач при обранні виду дисциплінарного стягнення, не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

Наказ як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу.

Суд наголошує, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2019 у справі 1340/4847/18.

Суд зауважує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень означає, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Так, у рішенні від 10.02.2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Водночас, у рішенні від 27.09.2010 р. у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ДФС від 24.05.2019 № 62-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.