Справа № 360/1220/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1220/20

Суддя Луганського окружного адмінітсративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмовго провадження справу за позовом адвоката Бондаренка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису, постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Бондаренка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису, постанови про накладення штрафу.

Позов обґрунтовано тим, що 12.02.2020 інспектором відповідача проведено інспекційне відвідування закусочної «Точка» в м. Лисичанську по проспекту Перемоги, будинок 129. На думку інспектора ОСОБА_2 позивач допустив до роботи одного працівника без оформлення трудового договору. За результатами зазначеного інспекційного відвідування, 19.02.2020 року складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ, винесено Припис про усунення виявлених порушень від 19.02.2020 № 4670/324/НД/АВ/П, якою зобов`язано усунути виявлені на думку інспектора порушення та винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2020 року № ЛГ4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою накладено не позивача штраф у розмірі 47230 гривень.

Позивач не погоджується з вказаними висновками відповідача, та стверджує, що між ним та ОСОБА_3 , 04.02.2020 був укладений цивільно-правовий договір про надання послуг. Відповідно з п.1.1. ЦПД, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з прибирання приміщень Закусочної у визначений строк з 04.02.2020 до 29.04.2020, а тому вважає, що перевірку здійснено поверхнево, без урахування всіх обставин, висновки зроблено поспішно.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Припис про усунення виявлених порушень від 19.02.2020 № 4670/324/НД/АВ/П та Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, винесені посадовими особами Головного управляння Держпраці у Луганській області.

Відповідач не погодився з позовом та надав письмовий відзив (а.с. 78-82). У відзиву зазначено, що під час інспекційного відвідування посадовими особами Відповідача планувалось перевірити додержання Позивачем законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору.

Одночасно Відповідачем було винесено направлення на проведення інспекційного відвідування від 11.02.2020 р. № 01-17/218, яке підписав та отримав Позивач. На виконання наказу від 12.02.2020 посадова особа Головного управління здійснила спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Посадові особи Головного управління склали Акт інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який використовує найману працю від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ, який підписав та отримав ФОП ОСОБА_1

19.02.2020 складено Припис про усунення виявлених порушень № 4670/324/НД/АВ/П, який підписав та отримав ФОП ОСОБА_1 .

Предмет здійснення інспекційного відвідування: перевірка додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору.

Відповідно до наданих пояснень ФОП ОСОБА_1 на день інспекційного відвідування - 12 лютого 2020 року у ФОП ОСОБА_1 за трудовими договорами працює 2 працівника, 1 працівник за цивільно - правовим договором ОСОБА_3 .

У цивільно - правовому договорі ФОП ОСОБА_1 жодним пунктом договору не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них і відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.

Також відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Також відповідач у відзиву зазначив, що виконання функцій та обов`язків прибиральника, може здійснюватися тільки на підставі трудового договору, з урахуванням Національного класифікатора України ДК 003:2010 Класифікатор професій», затверджений наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327

Відповідачем звернуто увагу суду на те, що Позивач визнав свою провину та сплатив 50 відсотків і розміру штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2020 № ЛГ/4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

Відповідно до ч.5 ст.265 КЗпП України у разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру (штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу) за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 26.03.2020 позовну заяву адвоката Бондаренка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису - залишено без руху.

Позивачу запропоновано протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання даної ухвали надати до суду:

- позовну заяву, оформлену відповідно до вимог ст. 160 КАС України;

- копії документів, доданих до позовної заяви, для відповідача;

- документ про сплату судового збору в розмірі 4204,00 грн в доход Державного бюджету України.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем 21 квітня 2020 року позивач надав уточнений позов, копії документів для відповідача та документ про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року позовну заяву адвоката Бондаренка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису залишено без руху. Позивачу запропоновано протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання даної ухвали надати до суду документ про сплату судового збору в розмірі 3363,20 грн в доход Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 29 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та призначено до справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

29 липня 2020 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання 29 липня 2020 року уповноважений представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням вимог ч.9 ст. 205 КАС України, справу розглянуто за правилами письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та наддавши оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено належними та допустимими доказами наступні обставини справи.

Наказом Головного управління Держпраці у Луганській області від 11.02.2020 № 180 призначено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у період з 12 лютого 2020 року по 19 лютого 2020 року (а.с.85).

Підставою для призначення даного інспекційного відвідування зазначено доручення Прем`єр-міністром України Гончарука О. від 22 січня 2020 року № 2313/0/1-20 (а.с.83).

За наслідками проведеного інспекційного відвідування складений акт від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ (далі - Акт) (а.с. 10-17).

В акті відображено, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 виявлені порушення законодавства про працю в частині фактичного допуску 1 працівника до роботи без оформлення трудового договору, а саме: на день відвідування 12.02.2020 у ФОП ОСОБА_1 працює 1 працівник за цивільно-правовою угодою від 04.02.2020, в якому вбачаються ознаки трудових.

За наслідками проведеного інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Луганській області винесено припис про усунення виявлених порушень від 19.02.2020 № 4670/324/НД/АВ/П (далі - Припис), яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 протягом місяця усунути порушення ч.1 ст. 21 та ч.3 ст. 24 КЗпП України (а.с.18-20).

Також за наслідками проведеного інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС у розмірі 47230,00 грн (а.с.24-25).

21 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_1 надав зауваження до акту інспекційного відвідування від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ, яке отримано відповідачем 21.02.2020 за вх.№ 1253/61-13 (а.с.28). До вказаного зауваження до акту додано копії актів приймання-передачі послуг за Договором та копія заяви гр.. ОСОБА_3 від 20.02.2020.

Також позивач звернувся до відповідача з заявою від 21.02.2020, якою просив скасувати Припис та Постанову про накладення штрафу, яка отримана відповідачем 21.02.2020 за вх.№ 1254/01-13 (а.с.30).

Не погоджуючись з приписом та постановою про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення Головним управлінням Держпраці у Луганській області припису про усунення виявлених порушень та прийняття постанови про накладення штрафу суд враховує наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (у редакції, що діяла під час спірних правовідносин) (далі - Постанова № 96), Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 6 п. 4, 7 Положення №96, Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Державна служба України з питань праці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом. У свою чергу ГУ Держпраці у Луганській області є таким територіальним управлінням, юрисдикція якого поширюється на Луганську область.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (у редакції, яка діяла у час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 877). Суд зазначає, що норми даного Закону застосовується як загальні норми під час здійснення інспекційного відвідування.

В розумінні ст. 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених Законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (у редакції, яка діяла під час спірних правовідносин зі змінами, внесеними постановою КМУ № 1132 від 04.12.2019) (далі - Порядок № 823), ст. 259 КЗпП України.

Підстави, за яких проводиться інспекційне відвідування, визначені п. 5 Порядку №823, зокрема, доручення Прем`єр-міністра України (підпункт 8 пункту 5).

Відповідно до п. 6 Порядку № 823 документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Пунктом 8 Порядку № 823 встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Відповідно до п.10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Суд зазначає, що даний перелік дій (повноважень) інспектора праці, які здійснюються за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення, є вичерпним. Усі інші дії (повноваження) інспектор праці здійснює лише за попереднім повідомленням об`єкта відвідування.

Пунктом 11 Порядку № 823 визначено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пунктом 13 Порядку № 823 визначені права об`єкту відвідування під час проведення інспекційного відвідування:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування;

3) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

відсутності службового посвідчення;

коли на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфікованої форми акта інспекційного відвідування;

4) вимагати припинення інспекційного відвідування у разі перевищення визначеного пунктом 9 цього Порядку максимального строку здійснення такого заходу;

5) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта інспекційного відвідування;

6) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед поданням акта інспекційного відвідування для підпису об`єктом відвідування або уповноваженою ним посадовою особою;

7) перед підписанням акта інспекційного відвідування бути поінформованим про свої права та обов`язки;

8) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

9) вимагати нерозголошення комерційної таємниці або конфіденційної інформації об`єкта відвідування;

10) оскаржувати в установленому законодавством порядку неправомірні дії інспектора праці;

11) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань;

12) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

13) оскаржувати відповідно до пункту 26 цього Порядку припис та/або вимогу інспектора праці.

Відповідно п. 16 та п. 17 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (п. 18 Порядку № 823).

Таким чином, законодавцем надано право без зазначення зауважень а акті протягом трьох робочих днів після дня підписання акта надати зауваження до акту.

Відповідно до п. 20 та п. 21 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 24 Порядку № 823).

Відповідно до п. 25 Порядку № 823 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

З аналізу пунктів 18, 21, 24 та 25 Порядку № 823 вбачається, що винесення припису та притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності здійснюється тільки після розгляду зауважень об`єкта відвідування до акту інспектування (у разі їх надходження).

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача та наявність підстав для скасування припису та постанови про накладення штрафу суд враховує наступне.

В наказі Головного управління Держпраці в Луганській області підставою для призначення інспекційного відвідування позивача зазначено саме пп. 8 п.5 Порядку № 823 (а.с.85).

Дослідивши зміст доручення Прем`єр-міністра України від 22.01.2020 № 2313/О/1-20, яке стало підставою для здійснення інспекційного відвідування, суд встановив, що запропоновано разом з відповідними органами місцевого самоврядування, яким делеговані повноваження щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, здійснити 10-21 лютого 2020 року заходи державного нагляду в суб`єктах господарювання з переданими Пенсійним фондом України переліком суб`єктів господарювання, які мають невідповідність орієнтованої чисельності працівників, що було встановлено під час інформаційно-розґяснювальних заходів, даним Реєстру застрахованих осіб і в яких відсутня позитивна динаміка щодо оформлення трудових відносин з найманими працівниками після здійснення заходів із урахуванням необхідності підтримання публічної безпеки і порядку під час здійснення зазначених заходів (а.с.84).

Суд зазначає, що ані наказ Головного управління Держпраці в Луганській області про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, ані до відзиву на позов відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що саме ФОП ОСОБА_1 зазначений в переліку суб`єктів господарювання, які мають невідповідність орієнтованої чисельності працівників, переданий Пенсійним фондом України.

Суд зазначає, що позивачем з дотриманням вимог п. 18 Порядку № 823 подано зауваження до акту інспекційного відвідування 21.02.2020, але відповідач в порушення вимог п. 18 Порядку № 823 не надано письмову вмотивовану відповідь на зауваження не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Натомість, саме у день проведення інспекційного відвідування відповідачем винесено припис та постанову про накладення штрафу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що інспеційне відвідування проведено без законних підстав.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Оскільки саме акт інспекційного відвідування є доказом, який підтверджує, на думку відповідача, порушенням норм трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 , та такі докази отримані відповідачем з порушенням порядку, встановленого законом, суд дійшов висновку, що акт інспекційного відвідування від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ, в силу ст. 74 КАС України не є допустимим доказом порушення позивачем норм трудового законодавства.

Також суд зазначає, що відповідач при прийнятті припису та постанови про накладення штрафу не дотримався вимог п. 18 Порядку № 823, взагалі не було надано оцінку запереченням ФОП ОСОБА_1 на акт інспектування та документами, поданим до заперечень, що призвело до порушення прав суб`єкта інспектування на захист своїх інтересів.

Щодо стану додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як зазначено в Акті, що відповідно до наданих пояснень ФОП ОСОБА_1 на день інспекційного відвідування 12 лютого 2020 року за трудовими договорами працює 2 працівника, одна особа - за цивільно-правовим договором ОСОБА_4 . Як зазначив відповідач у відзиву, в акті інспектування допущено технічну помилку в прізвищі.

Суд зазначає, що в матеріалах інспектування відсутні жодні письмові пояснення ОСОБА_3 , щодо якої на думку відповідача допущено порушення норм трудового законодавства.

Натомість, згідно пояснень ФОП ОСОБА_1 (а.с. 88) за договором (ЦПД) працює ОСОБА_3 .

Позивачем до заперечень на акт інспектування додано копію цивільно-правового договору, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та акти виконаних робіт (а.с.31, 32, 33, 34, 35, 36).

Так, п.1.1 цивільно-правової угодои від 04.02.2020 Замовник доручае, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги) з прибирання приміщень Закусочной в строк з 04.02.2020 по 29.02.2020.

Відповідно до п.2.1 за виконану робоу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 28,31 грн. за годину.

З акту №1 приймання-передачі послуг вбачається, що 04 лютого 2020 року ОСОБА_3 надала послуги з прибирання приміщення з 10-00 по 11-45 год. Оплата за послуги склала 49 грн. 54 коп. (а.с.32).

З акту №2 приймання-передачі послуг вбачається, що 05 лютого 2020 року ОСОБА_3 надала послуги з прибирання приміщення з 13-00 по 15-30 год. Оплата за послуги склала 70 грн. 78 коп. (а.с.33).

З акту №3 приймання-передачі послуг вбачається, що 07 лютого 2020 року ОСОБА_3 надала послуги з прибирання приміщення з 11-00 по 13-45 год. Оплата за послуги склала 63 грн. 70 коп. (а.с.34).

З акту №4 приймання-передачі послуг вбачається, що 09 лютого 2020 року ОСОБА_3 надала послуги з прибирання приміщення з 09-00 по 12-00 год. Оплата за послуги склала 84 грн. 93 коп. (а.с.35).

З акту №5 приймання-передачі послуг вбачається, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_3 надала послуги з прибирання приміщення з 09-00 по 11-45 год. Оплата за послуги склала 77 грн. 85 коп. (а.с.36).

Суд зазначає, що за узагальненням змісту цивільно-правового договору від 04.02.2020 та актів приймання-передачі послуг, ОСОБА_3 надавала послуги з прибирання не щоденно, різний проміжок часу, що вказує на те, що ОСОБА_3 не підпорядкована внутрішньому трудовому розпорядку роботи та оплата за надані послуги виплачуються щодобово.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 КЗпП України (у редакції на день спірних правовідносин) трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_3 не укладала і не підписувала цивільно-правової угоди, а суд не знайшов ознак нікчемних правочинів. Натомість, наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_3 (а.с.29) вказують на волевиявлення зазначеної особи на укладення саме цивільно-правової угоди.

У межах правовідносин, що є предметом дослідження, спірним є питання укладання саме цивільно-правових договорів.

Також під час інспекційного відвідування посадовими особами відповідача не з`ясовано, чи не заперечує ОСОБА_3 правомірність укладених з нею цивільно-правових угод.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач без наявних доказів та підстав дійшов висновку щодо допуск ОСОБА_3 до роботи без укладання трудового договору, що є порушенням трудового законодавства.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 у редакції, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Пунктом 3 Порядку № 509 визначений порядок розгляду справи, а саме справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідачем на підтвердження дотримання порядку накладання штрафу не надано жодного належного та допустимого доказу того, що Головне управління Держпраці у Луганській області повідомило ФОП ОСОБА_1 про отримання справи для вирішення питання щодо наявності підстав для накаладення штрафу. Натомість з матеріалів справи вбачається, що акт інспекційного відвідування та постанова про накладення штрафу прийняті однією датою - 19.02.2020, що є порушенням порядку розгляду справи про накладення штрафу.

Також є неприйнятними посилання відповідача на те, що позивач, сплативши 50 відсотків розміру штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.02.2020 р. № ЛГ/4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, фактично визнав вину, з огляду на наступне.

Так, за вимогами ч.5 ст. 265 КЗпП України у разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

Тобто, дана норма вказує лише на виконання постанови про накладення штрафу, а не визнання своєї вини.

З огляду на встановлені судом порушення з боку відповідача порядку проведення іспекційного відвідування, не підтвердження під час судового засідання висновку відповідача щодо допуску до роботи без укладання трудового договору, суд дійшов висновку достатності доказів для визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Луганській області про усунення виявлених порушень від 19.02.2020 № 4670/324/НД/АВ/П та постанови Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС у розмірі 47230,00 грн. та як наслідок, для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4204,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0. від 16.04.2020 та квитанцією № 0.0..1 від 22.05.2020, з урахуванням вимог ч.1 ст. 139 КАС України, судові витрати ФОП ОСОБА_1 підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Бондаренка Юрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису, постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Припис Головного управління Держпраці у Луганській області про усунення виявлених порушень від 19.02.2020 № 4670/324/НД/АВ/П.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Головного управління Держпраці у Луганській області про накладення штрафу від 19.02.2020 № ЛГ4670/324/НД/АВ/П/ПТ/ТД-ФС у розмірі 47230,00 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Луганській області (ідентифікаційний код: 39801404, місцезнаходження: 93100, Луганська обл., місто Лисичанськ, вулиця Малиновського, будинок 1А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати зі сплати судового збору в розмірі 4204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова