Справа № 359/3975/20
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2020-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/120/2020
Справа № 359/3975/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Кримського Руслана Броніславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2020 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , згідно якого він просить на підставі ст. 288 КУпАП України звільнити його від сплати судового збору. Визнати постанову серії ЕАМ № 2574154 від 23 травня 2020 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. Стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що постановою серії ЕАМ № 2574154 від 23 травня 2020 року про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач зазначає, що на вимогу інспектора не передав останньому поліс страхування, оскільки контроль за наявністю страхових полісів має здійснюватися тільки у випадках, встановлених законом, а саме при оформленні ДТП та в разі адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону. Крім цього, винесення неправомірної постанови робітниками поліції викликало в нього обурення та негодування. Почуття несправедливості переслідувало його впродовж певного часу, чим нанесло йому моральну шкоду.

Ухвалою суду від 26 червня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін). Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

17 липня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно постанови, винесеної інспектором взводу №1 роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кримським Р.Б., 23 травня 2020 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz А160», н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.1 г Правил дорожнього руху. Причиною зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz А160», н.з. НОМЕР_1 було застосування поліцейським превентивних заходів. Позивач в позові сам зазначає, що не надав інспектору поліса ОСЦПВ, а тільки наголошує що інспектор незаконно вимагав поліс при перевірці документів. Проте, факт порушення зафіксовано на відео з нагрудної камери інспектора, де водій на запитання інспектора про поліс, відповідає, що термін дії поліса закінчився. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи копію діючого страхового поліса на транспортний засіб на період його зупинки. Крім того, відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що було роз`яснено порушнику та зафіксовано на відео з нагрудної камери інспектора. Також, вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази, якими б підтверджувався факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань інспектором, а також не наведено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір такої шкоди.

Зважаючи на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки старший лейтенант поліції, при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова винесена з дотриманням правил чинного законодавства. Крім того до відзиву додано оптичний носій з відео файлами. Твердження позивача, викладені в позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 23 травня 2020 року інспектором взводу №1 роти № 4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кримським Р.Б., винесено постанову відносно водія автомобіля марки «Mercedes-Benz А160», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ № 2574154, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 6).

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 25.05.2020 року о 11 год. 48 хв. на дорозі Київ-Харків, 77 км, м. Березань Київської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz А160», н.з. НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1.ґ ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 126 КупАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки стверджує, що на вимогу інспектора не передав останньому поліс страхування, оскільки контроль за наявності страхових полісів має здійснюватися тільки у випадках, встановлених законом, а саме при оформленні ДТП та в разі адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Встановлено, що під час фіксування та складання оскаржуваної постанови інспектором та розгляду справи судом, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження незаконності вимоги інспектора щодо пред`явлення страхового поліса. Ця обставина свідчить про те, що під час керування транспортним засобом позивач не дотримався вимог пп.«ґ» п.2.1 ПДР України.

В свою чергу суд вважає, що відео з місця правопорушення, повно та достеменно підтверджує доводи відповідача, зазначені у відзиві до позову та є доказами протиправних дій та порушення правил дорожнього руху зі сторони позивача.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний : мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно ч. 1 ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Верховний суд України в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 465/6677/16-а зазначає, що положеннями ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а п.п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху України, встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано докази вчинення ОСОБА_1 дій, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

З приводу вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. суд приходить до висновку, що дана вимога необґрунтована та безпідставна, оскільки позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів спричинення інспектором своїми діями моральних чи фізичних страждань позивачу.

Відповідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП винесено 25 травня 2020 року. Позивач отримав в той же день, 25 травня 2020 року вказану постанову, що підтверджується підписом позивача на постанові та ним не заперечується. ОСОБА_1 направив позов через систему «Електронний суд» 27 травня 2020 року, про що свідчить штемпель канцелярії суду на позовній заяві. Отже, строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачем не пропущено.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Так, частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

Позову заяву ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Кримського Руслана Броніславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.