Справа № 120/2269/20-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 липня 2020 р. Справа № 120/2269/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представника позивача: Пинзара І.В.,

відповідача: Турського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Алмар» до Приватного виконавця Виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Фермерського господарства «Алмар» до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання дій протиправними та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2019 року ВП № 60234338 приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 2769 від 17.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є. про стягнення з Фермерського господарства «Алмар» 5 040 000,00 гри (п`ять мільйонів сорок тисяч гривень 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна».

Постановою про повернення виконавчого документа стягувану від 29.01.2020 року ВП № 60234338, винесену на підставі заяви представника ТОВ «Суффле Агро Україна» Вархоляка В.Ф. від 29.01.2020 року про повернення виконавчого напису № 279 від 17.09.2019 року без виконання, виконавчий документ повернуто стягувачу.

В той же час позивач вказує, що 22 травня 2020 ним отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62104145 від 18.05.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановленко Людмилою Олегівною по виконанню виконавчого листа Мі 60234338 виданого 29.01.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем, про стягнення з ФГ «Алмар» основної винагороди, яка підлягає стягненню па користь приватного виконавця. Так позивачу стаю відомо, що відповідачем прийнято постанову про стягнення основної винагороди, яка підлягає стягненню на користь приватного виконавця в рамках виконавчого провадження від 29.01.2020 р. ВП № 60234338.

Позивач вважає таку постанову протиправною, що порушує його права, в зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

19.06.2020 позивачем подано матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.06.2020 позовну заяву повторно залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

06.07.2020 від позивача надійшли матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 20.07.2020.

20.07.2020 розгляд справи відкладено, наступне судове засідання призначено на 29.07.2020.

28.07.2020 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив здійснювати розгляд справи з урахуванням поданої заяви, в прохальній частині просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича щодо винесення постанови про стягнення основної винагороди у розмірі 503959,85 грн. від 29.01.2020 в межах виконавчого провадження ВП № 60234338;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про стягнення основної винагороди у розмірі 503959,85 грн. від 29.01.2020 в межах виконавчого провадження ВП № 60234338 з Фермерського господарства «Алмар».

Крім того, 28.07.2020 від приватного виконавця надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що 29.01.2020 керуючись вимогами статті 3. ч.2 ст. 27. ч.3 ст.40. ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. При винесенні цієї постанови було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості і сплати аліментів. У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 3 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 2 цього Закону). 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Враховуючи те, що з боржника було стягнуто частину основної винагороди приватного виконавця в сумі 40,15 грн. сума нестягнутої основної винагороди приватного виконавця становила 503959,85 гривень. Таким чином, вважає, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця винесена правомірно, відповідно до чинного законодавства України.

Крім того, 28.07.2020 відповідачем також подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 29.07.2020 судом заслухано думку сторін щодо заявленого відповідачем клопотання, останнє судом в даному судовому засіданні не вирішено в зв`язку із витребуванням додаткових доказів. Розгляд клопотання відкладено в наступне судове засідання, яке призначене на 31.07.2020.

Суд, протокольною ухвалою від 31.07.2020, із занесенням до протоколу судового засідання, відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення оскаржуваної постанови. Докази на які вказує позивач свідчать на направлення супровідного листа №601 від 29.01.2020р., проте зі змісту даного листа не можливо встановити яку саме постанову приватного виконавця від 29.01.2020р. було направлено поштою 30.01.2020р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, оскільки в межах виконавчого провадження №60234338 приватним виконавцем винесено дві постанови від 29.01.2020р., а саме: постанова про повернення виконавчого документу стягувачу та постанова про стягнення з боржника основної винагороди.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити.

Відповідач заперечував щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. від 04.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60234338 з примусового виконання виконавчого напису № 2769 від 17.09.2019, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є про стягнення з Фермерського господарства «Алмар» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» коштів в сумі 5 040 000,00 грн.

Пунктом 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №602343368 від 04.10.2019 постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 504000 грн.

04.10.2019 приватним виконавцем Турським О.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 504000 грн.

29.01.2020 року від стягувача ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" надійшла заява про повернення виконавчого документу без виконання, у зв`язку з чим виконавче провадження № 60234338 було завершено, про що винесено відповідну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, 29.01.2020 приватним виконавцем Турським О.В. винесено оскаржувану постанову про стягнення основної винагороди в сумі 503959,85 грн.

На виконання чого, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановленко Людмилою Олегівною 18.05.2020 відкрито виконавче провадження по виконанню постанови ВП № 60234338 виданого 29.01.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. про стягнення з ФГ «Алмар» основної винагороди в сумі 503959,85 грн.

Позивач вважає постанову про стягнення основної винагороди від 29.01.2020 протиправною, такою що порушує його права, в зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до ст. 5 ч.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016р. № 1403-VIII

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів,зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно частини п`ятої цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як було встановлено судом вище , 29.01.2020 року від стягувача ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" надійшла заява про повернення виконавчого документу без виконання, у зв`язку з чим виконавче провадження № 60234338 було завершено, про що винесено відповідну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (частина друга цієї статті).

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 5 цієї статті, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 7 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону № 1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

у першу чергу повертається авансовий внесок стягувана на організацію та проведення виконавчих дій;

у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувана;

у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Виходячи із послідовного аналізу даної правової норми, суд вважає за необхідне відмітити, що дана стаття встановлює черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника), а також порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця. Частина третя даної норми, в свою чергу, визначає порядок стягнення основної винагороди, а не встановлення розміру, і тим більш не визначає розрахунок відповідного розміру, що врегульовується виключно абзацем 4 пункту 3 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів".

За змістом частини другої статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Водночас згідно вимог пункту 5 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується, у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

З даного приводу слід зауважити, що законодавець розмежовує поняття розмір виконавчого збору і основної винагороди приватного виконавця, при цьому встановлює єдиний порядок їх стягнення, але різний порядок їх встановлення.

При цьому, розмір основної винагороди приватного виконавця визначений спеціальними нормами Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» та Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця".

Відповідно до ч. ч. 4 та 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, відповідно до пункту 1 яких ці Порядок і розміри визначають механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до п. 19 Порядку приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства чітко передбачено не лише пропорційну залежність виплати суми основної винагороди приватного виконавця, визначеної як відсоток суми стягнутої суми, але й обов`язок приватного виконавця винесення постанови про стягнення такої суми основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, сума що підлягала стягненню за виконавчим документом становить 5040000,00 грн. Як зазначає сам відповідач, в межах виконавчого провадження ВП № 60234338 на банківський рахунок виконавця для зарахування стягнутих з боржника коштів (депозитний рахунок) надійшло коштів на загальну суму 15528.63 грн. Кошти надходили за мірою виконання банківськими установами платіжних вимог виконавця (усі суми надходили окремо з кожного арештованого рахунку боржника).

Відповідач -зазначає, що на депозитний рахунок надійшли кошти:

16.10.2019 року - 510.65 грн.:

21.10.2019 року, відповідно до норм п.1 ч. 1 статті 45 Закону ці кошти були розподілені наступним чином:

69.0 грн. - повернення стягувану частини авансового внеску за виконавчим провадженням № 60234338 (платіжне доручення № 702 від 21.10.2019 року):

401.50 грн. - кошти стягнуті на користь стягувача (платіжне доручення № 703 від 21.10.2019 року);

40.15 грн. - частина основної винагороди приватного виконавця (платіжне доручення № 704 від 21.10.2019 року).

На депозитний рахунок надійшли кошти:

29.10.2019 року - 10.00 грн.;

31.10.2019 року, відповідно до норм п.1 ч. 1 статті 45 Закону ці кошти були розподілені наступним чином:

10.0 грн. - повернення стягувачу частини авансового внеску за виконавчим провадженням № 60234338 (платіжне доручення № 745 від 31.10.2019 року).

На депозитний рахунок надійшли кошти:

13.11.2019 року - 0.06 грн.;

27.01.2020 року - 8207.92 грн.;

28.01.2020 року - 6800.00 грн.

28.01.2020 року, відповідно до норм п.1 ч. 1 статті 45 Закону ці кошти на загальну суму 15007.98 грн. були розподілені наступним чином:

69.0 грн. - на користь ДП «Наіс» (плата за користування АСВП):

14921.0 грн. - повернення стягувачу решти авансового внеску за виконавчим провадженням № 60234338 (платіжне доручення № 980 від 28.01.2020 року):

17,98 грн. - відшкодування частини витрат виконавчого провадження № 60234338, понесених приватним виконавцем за власний рахунок (платіжне доручення № 979 від 28.01.2020 року).

Таким чином, в межах даного виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості по виконавчому напису нотаріуса на користь стягувача фактично стягнуті з боржника кошти в сумі 401,50 грн.

З наведеного вбачається, що право на отримання основної винагороди приватним виконавцем виникає у нього лише у випадку фактичного стягнення коштів або передачі майна при виконанні виконавчого документу майнового характеру. Основна винагорода при виконання таких документів встановлюється у відсотках до суми фактичного стягнення та підлягає стягненню лише разом з разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом, що в даному випадку становить 10% від 401,50 грн. = 40,15 грн.

Дана сума в розмірі 40,15 грн. була стягнута приватним виконавцем 21.10.2019р. з ФГ "Алмар", а відтак свідчить про безпідставність стягнення суми основної винагороди приватного виконавця в розмірі 503959, 85 грн.

Суд наголошує, що для стягнення всієї суми основної винагороди приватного виконавця повинно мати місце забезпечення повного виконання виконавчого документа.

Тобто, ключовим в такому випадку є слово "виконання" як реальний наслідок., а оскільки згідно постанови приватного виконавця від 29.01.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого напису без виконання, то і підстави вважати що вимоги виконавчого напису № 2769 від 17.09.2019 виконанні в повному обсязі відсутні.

Суд зазначає, що норми закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та "Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця" є спеціальними по відношенню до вимог закону України "Про виконавче провадження" та мають пріоритет у застосуванні, однак відповідач всупереч вищевикладеному прийняв оскаржувану постанову безпідставно.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що постанова від 29.01.2020 у ВП № 60234338 про стягнення з Фермерського господарства «Алмар» основної винагороди в розмірі 503959,85 грн. винесена відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що представником позивача подана заява в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України , розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адмінстративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича щодо винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 503959,85 грн. від 29.01.2020 в межах виконавчого провадження ВП № 60234338;

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича від 29.01.2020 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 503959,85 грн. в межах виконавчого провадження ВП № 60234338 з Фермерського господарства «Алмар».

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фермерське господарство "Алмар" (вул. Центральна, 57, с. Котюжани, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, )

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Рішення в повному обсязі складено: 31.07.2020 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна