Справа № 160/8730/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2020 р. Справа № 160/8730/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинимти певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА», в якій позивач просить суд:

визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень, Криворізьку міську раду протиправною та зобов`язання вчинити певні дії Криворізьку міську раду вчинити дії, сформувати та передати мені громадянці ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1 га, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що перебуває у приватній власності громадянки в межах сформованої земельної ділянки комунальної класності а кадастровим номером :111:0002, площею 14,2428 га.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8730/20 розподілена судді Віхровій В.С.

Згідно зі ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

У відповідності до ч. 8 ст.171 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 222, виданого 17.05.2017 року Виконавчим комітетом Покровської районної в місті ради є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

З метою реалізації свого Конституційного права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на території якого знаходиться вище зазначений будинок позивач звернулась до відділу приватизації виконкому Криворізької міської ряди, однак отримала відмову, оскільки відповідно до інформації з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна номер 184010475 від 08.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером :111:0002, площею 14,2428 га, власником якої є ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА М.КРИВОГО РОГУ В ОСОБІ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ відповідно до договору оренди земельної ділянки серія та номер: 2014490 від 18.11.2014 перебуває в оренді Публічного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА».

Після чого, позивач, 25.10.2019 року, звернулась до міського голови Кривого Рогу з заявою в якій просила Криворізьку міську раду, як власника та розпорядника земель звернутись до Публічного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :111:0002, площею 14,2428 га, яка перебуває у оренді Публічного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» з подальшим виділенням земельної ділянки під житловим будинком по АДРЕСА_1 .

На вказану заяву позивач отримала лист за вихідним № 471 від 01.11.2019 р., яким повідомлено, що з метою врегулювання земельних відносин, щодо формування та передачі громадянці ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що перебуває у приватній власності громадянки в межах сформованої земельної ділянки комунальної власності площею 14,2428 га в Покровському районі, направлено листа до Публічного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» щодо звернення до Криворізької міської ради з питання згоди на поділ земельної ділянки та розробку відповідної технічної документації із землеустрою.

09.06.2020 р. позивач повторно звернулась листом до міського голови з приводу виділення вищезазначеної ділянки для приватизації.

17.06.2020 р. позивач отримала відповідь від департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, яким повідомлялось, що звернення від 09.06.2020 року розглянуто, однак на сьогоднішній день вирішити питання приватизації земельної ділянки на вул. Ялтинська, 3 у Покровському районі не можливо, оскільки звернення до Публічного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» щодо звернення до Криворізької міської ради з питання згоди на поділ земельної ділянки та розробку відповідної технічної документації із землеустрою залишилось без відповіді.

Позивач вважає, що відповідач своєю бездіяльністю порушив її право гарантоване Конституцією України, у зв`язку із чим звернулася до суду з даним позовом.

Аналіз фактичних обставин справи дає підстави вважати, що наведеним вище спірним відносинам передує невирішений приватно-правовий спір між його учасниками та третьою особою про право власності (користування) земельною ділянкою.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

У ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України у згаданій редакції).

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.3 ст.19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Суд звертає увагу на складову, закріплену у статті 6 Конвенції - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Отже, суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

У зв`язку із наявністю приватноправового спору між сторонами та третьою особою і рішення по суті буде стосуватися безпосередньо права власності цих осіб, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору виходить за межі предметної підсудності (юрисдикції) адміністративних судів, у зв`язку із чим даний спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

В порядку ч. 6 ст.170 КАС України, суд роз`яснює, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 170, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В порядку ч. 6 ст.170 КАС України роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву з усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя В.С. Віхрова