Справа № 120/2104/20-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2020-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 липня 2020 р. Справа № 120/2104/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія М.С.

представника позивача: Дмитрійчук А.А.

представника відповідача: Лозінської І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, у якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та №, що прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 26.04.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ОСОБА_1 належних сум податків до державного бюджету податковим органом виявлено порушення, на підставі яких 24.04.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення № та №.

Нараховуючи податкові зобов`язання, відповідач виходив із того, що прощена (анульована) позивачу сума боргу в розмірі 3485061,07 гривні є додатковим благом в розумінні Податкового кодексу України, а тому позивач повинен був відобразити у податковій декларації про майновий стан і доходи платника податків за 2017 рік вказану суму та сплатити податки.

Позивач не погоджується із прийнятими податковими рішеннями, оскільки не вважає прощену суму боргу додатковим благом, адже, на його думку, така є курсовою різницею і не вважається доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Окрім того, на думку позивача, податковий орган, приймаючи рішення, не врахував приписів пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Ухвалою від 28.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду.

18.06.2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що згідно з відомостями, що містяться у базі даних фіскального органу, позивач у 2017 році отримав дохід у вигляді додаткового блага у розмірі 3485061 гривню від АТ "ОТП Банк". Після надісланого до АТ «ОТП Банк» запиту Головне управління отримало підтвердження цієї інформації. Отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага знайшло підтвердження також в ході документальної позапланової перевірки. У зв`язку із виявленими в ході перевірки порушеннями прийнято податкові повідомлення-рішення № та №, якими донараховано грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Натомість, представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив такі обставини.

18.03.2008 року між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-B00/055/2008. Згідно з умовами цього договору банк зобов`язується надати позивачу кредит у розмірі 183600 доларів США. Водночас, позивач зобов`язується прийняти вказані кошти та повернути їх банку в порядку та на умовах, визначених в договорі, не пізніше 17.03.2028 року.

В подальшому, 19.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №ML-B00/055/2008 від 18.03.2008 року, відповідно до умов якого сторонами змінено відсоткову ставку по валютному кредиту.

14.07.2017 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №ML-B00/055/2008 від 18.03.2008 року. Згідно з умовами цієї угоди ОСОБА_1 зобов`язується до 14.07.2017 року погасити боргові зобов`язання в розмірі 30500 (тридцять тисяч п`ятсот) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору складає 792043,40 гривень. За умови належного виконання умов цього договору, ОСОБА_1 буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед банком в повному обсязі, а банк керуючись статтею 605 Цивільного кодексу України, здійснить анулювання (прощення) боргу в розмірі 151755,41 (сто п`ятдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят п`ять, 41) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору становить 3940881,00 (три мільйони дев`ятсот сорок тисяч вісімсот вісімдесят один, 00) гривень, що складається з:

- суми кредиту (основної суми боргу) в розмірі 134202,70 (сто тридцять чотири тисячі двісті два, 70) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору складає 3485061,07 гривень;

- процентів в розмірі 17552,71 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят два, 71) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору складає 455819,93 гривень.

З метою перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ОСОБА_1 належних сум податків до державного бюджету у період з 18 по 22 лютого 2019 року головним державним ревізором-інспектором Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку.

За результатами проведеної перевірки, 01.03.2019 року складено акт №743/13/, у якому зафіксовано виявлені порушення. Так, у акті перевірки йдеться про те, що в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 порушено частину "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого не визначено та не сплачено суму податку на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб; та порушено підпункти 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму військового збору за 2017 рік в сумі 52275,92 гривень.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області 24.04.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 627310,98 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 156827,75 гривень, та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 52275,92 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13068,98 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18, статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює - календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до статті 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (підпункти 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України).

Згідно з абзацами 2 та 3 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до положень пункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

З Додаткового договору про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) встановлено та не спростовано учасниками справи, що основна сума боргу позивача, що була прощена АТ «ОТП Банк» становить 3485061 гривень, що відображено банком у довідці № В00-5-73-5-5/255 від 04.05.2018 року.

Разом з тим, суд під час розгляду адміністративної справи встановив, що під час визначення позивачу податкового зобов`язання у зв`язку із прощенням боргу за кредитним договором контролюючим органом протиправно не було враховано положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Так, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" № 321-VIII від 09.04.2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу 1 цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року».

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

14.07.2017 року між сторонами укладено Договору про внесення змін та доповнень № 2 (про прощення боргу) до Кредитного договору №МL-В00/055/2008 від 18.03.2008 року, за умовами якого сторони домовились, що погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 792043 гривень здійснюється позичальником не пізніше 14.07.2017 року. У разі належного виконання позичальником умов щодо погашення заборгованості і вказаний строк, залишкова заборгованість в сумі 3940881 підлягає анулюванню (прощенню).

Суд звертає увагу, що договір кредиту позивача не був погашений станом на 01 січня 2014 року та операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01 січня 2015 року, отже спірні правовідносини підпадають під дію пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Суд зазначає, що згідно Договору про внесення змін та доповнень № 2 (про прощення боргу) до Кредитного договору №МL-В00/055/2008 від 18.03.2008 року загальна сума прощеного боргу позивача становить 151755,41 (сто п`ятдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят п`ять, 41) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору становить 3940881,00 (три мільйони дев`ятсот сорок тисяч вісімсот вісімдесят один, 00) гривень, що складається з:

- суми кредиту (основної суми боргу) в розмірі 134202,70 (сто тридцять чотири тисячі двісті два, 70) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору складає 3485061,07 гривень;

- процентів в розмірі 17552,71 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят два, 71) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення Додаткового договору складає 455819,93 гривень.

В той же час, у розумінні пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року також не є доходом позивача.

Суд зазначає, що з метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Однак, відповідачем при прийнятті податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються, не було враховано приписів пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до невірного обрахування сум грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2017 рік було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суму, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом.

З огляду на встановлені обставини прийняті податковим органом 24.04.2019 року податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 8494,85 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, тому на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 8494,85 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № та № від 26.04.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 8494,85 (вісім тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 85 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 28.07.2020 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна